4 DR. A. S. GULDBERG. KVOTIENT- OG PRODUZT-REGNING. 



Divideres bort den fælles Faktor 1 — qx^ faaes: 



l + ga;-h^a;^ + + qx^-^ = — xqx{\-{-qx-\-(ix'^-\- qx'^-'^] 



Sættes derpaa qx^\, erholdes : 



w = — x{n — 1), 



hvoraf faaes: 



n 



x = 



1 — w 



Foråt afgjøre, om den fundne Værdi af x gjer y til et Maxi- 

 mum eller Minimum, behøver man blot at undersøge, om qy for 

 Værdien af g ^ = 1 ± s d. e. lidt større eller lidt mindre end En- 

 heden er stedse større eller stedse mindre end Enheden. I første 

 Tilfælde har man klarligen et Minimum, i andet et Maxinmm. 

 n 



Nu er for x = 



1 — w 



_ (l-f^^ _ "^1 — ^^)^'^" q^ (1 ± £)" 



~ \ A- x qx ~ ^ , n \-\-n(qx — 1) \-±im 



^ 1 + ; qx ' 



1 — n 



1 lb w £ -j ' £2 -f. . . . 



1 ± W £ 



større end Enheden. Altsaa gjør x = Ordinaten y til et 



^'^ 1 — n 



Minimum. 



7. Kvotienten af en FimUion af x er i sin Almindelighed selv 

 en ny Funldion af x. Tager man Kvotienten paany af den fundne 

 Kvotient af FunMionen^ erholdes 2den Kvotient, som betegnes med 

 q^f{x); tåges atter Kvotienten heraf, faaes Sdie Kvotient, som he- 

 tegnes med q^f(x) o. s, v, 



ExempeL Er y = a"", saa findes: 



2 



