16 WORM MULLER. DRL^ESUKKERETS BESTEMMELSE I URINEN. 



farveblind har en lidet udviklet Farvesands. Forevrigt kau man 

 paa anden Maade ved denne Sukkergehalt med største Letlied for- 

 visse sig om Sukkerets Tilstedeværelse, saa at Soleil-Ventzke\s Ap- 

 parat i saa Henseende ikke har nogen Betydning. 



Efter Seegen (der Diabetes mellitus. 2te Auflage. 1875. S. 153) 

 „vermag man .... Zuckermengen, die unter 0.3 pCt. betragen. im 

 Harn nicht mehr mit dem (Soleil-Ventzke^schen) Polarisationsapparate 

 zu bestimmen," og Landolt (1. c. S. 185) siger: ..Betrågt der Trauben- 

 zuckergehalt eines Harns weniger als etwa 0.2 g. in 100 cbcm. so 

 låsst er sich durch directe Polar isation nicht mehr mit Sicherheit 

 bestimmen." At Polarisationsbestemmelser (med Soleil-Yentzke^s 

 Apparat) af 0,1 — 0,2 pCt, ikke kan tillægges nogen Vægt. derom 

 kan man paa den ene Side let overbevise sig ved at undersege 

 sukkerfri Uriner, navnlig fra Diabetikere (der er blevne sukkerfri 

 under animalsk Diæt). ved SoleiFs Polarimeter. Man faar da i 

 Kegelen til -f- 0.1. ikke sjelden -f- 0.2 til 0.3. men ogsaa 

 enkelte Gange 4- 0.1. ja endog -f- 0.2. hvilke sidste Afvigelser vel 

 stedse er at tilskrive methodiske Ufuldkommenheder og Observa- 

 tionsfeil. Yistnok kan man, naar Polarisationsapparate t anviser 

 + 0.1 til -h 0.2 i diabetiske Uriner, have en Formodning om Til- 

 stedeværelsen af Druesukker, men ingenlunde tor man under disse 

 Omstændigheder ad denne Vei med Bestemthed afgjøre. om Urinen 

 virkelig indeholder Sukker. Paa den anden Side har diabetiske 

 Uriner indholdt indtil ca. 0.4 pCt. Druesukker, ikke blot hvor Appa- 

 ratet anviste -|- 0,1 til -|- 0,2, men endog, hvor man erholdt ved 

 Polarimetret. Jeg har ved Polarisationsbestemmelser af + 0,1 til 

 4- 0,2 udført et større Antal Titreringer med Knappas Vædske, men 

 skal ogsaa her, for nærmere at belyse det sidst anførte, indskrænke 

 mig til at give en tabellarisk Oversigt over de sukkerholdige ^ Uriner 

 af 0, -\- 0,1 og 0,2, der (med Lethed) lod sig titrere med Feh- 

 lings VædsJce, saa at intet Kobberoxydul gik over i Filtratet. 



Tydelig og atærk Sukkerreaktion før, men ingen efter Udgjæringen. 



