29 



bet <©pørgémaal, fymlfen £>rif ber maa anfeeS fom ben mejt 

 fenbe til #fteré. (£n (et cg fpvliø 3Sim f. (§x. Srøttflfotm eller 

 ®raoeé bør vel t?er tilfjenbeS fortrinet. ®ette f)ar man ogfaa 

 meent at gobtgjøre betoeb, at Øfterfen meget let optøfeé enbog 

 af en meget foag (Sbbifefyre, ©tronfyre eller SSimfteenéførej i 

 SSiinaanb opløfeé ben iffe alene tffe, men antager ftørre g^arøeb 

 og £aarbf)eb, enb ben oprinbeltgt fyaobe. 



©fteréjTallerne ftmne anoenbeé fom ^jøbntng, til ®aroning 

 og ^aroning, til Silberebelfen af $it meb Stnolie o* f. c- S 

 Scegeotbenffaben tyar man benyttet bem fom et $lbforptionémibbel 

 (Aqva concharum). 



Om ©fterferneS forjTjcellige ®obl)eb og 23ef?affenf)eb efter 

 ben forjTjæltige 23unb, paa fyotlfen be fjoile, mangler man iffe 

 spaaftanbe, fom ubtaleå meb Seftemtfyeb, men fem bog oiftnof ere 

 meget toiolfomme, og fom tilbeelé ere fyimnbeti mobjTgenbe* 9D?an 

 plejer at antage, at be faafalbte 23jergøfter3 , fom ftbbe faft paa 

 ^lipperneé ©iber, ere be bebfte, at øanbøfterfeme ere ringere 

 enb biéfe og Seerbtmbéøfteré enbnu ringere enb ©anbøfterferne* 

 SD?en be flabftranbjTe $&ftevé tigge paaSeerbunb, og ere bog me* 

 get gobe. S ©nglanb fTal man antage, at Øftetferne ere bejro 

 bebre, jo flere ftavne SSanb be ligge paa. S granfrig fcetter 

 man, fom jeg t bet gølgenbe oibtløftigere fFal omtale, be t 

 oet i bpbt SOanb tagne $fteré, i egne Snbfyegninger meb meget 

 laot SSanb, og ftnber, at be ber oinbe fcerbeleS i SSelfmag. 



