CHRISTIANIA VIDENSK -SELSK. FORHAND!/. 1 8 8 3. No. I. 5 



Vi vender nu tilbage til vor reise. I s. for Juvvand (J) notere- 

 des fald mod nno., straks derpaa mod no. Ved Beksætvand (Bv) 

 har man vakker rodlig gneis-granit. Idet man nu nærmer sig 

 seen, reiser man over gneis, faldende steilt mod ose. og so. I vei- 

 sprængningerne ved gaarden Kræken (K) bemærkerman i en graa, 

 middelskornet, kvartsrig gneis med sort glimmer nogle temmelig 

 uregelmæssige, indtil 20 cm. mægtige linser og lag, hvis hovedmasse 

 er sort, smaaskjællet, nogenledes parallelt anordnet glimmer; heri 

 ligger indsprængt lidt kvarts og talrige smaakorn af lysegul 

 epidot, der under mikroskop viser sig at være noget pleochroistisk 

 og at besidde en udpræget gjenuemgang, mod hvilken udslukningen 

 er skjæv samt en karakteristisk tvillingsammenvoksning. Acces- 

 sorisk optraadte en trikliu feldspat, titanit og apatit(?). 



Den strækuing, vi nu har passeret fra Nore af, kaldes Maur- 

 stadeidet. 1 De tre smaavande Norevand (N), Haugevand (H) og 

 Trovand (T) synes at være indbyrdes adskilte ved tvermoræner. 

 Ved Juwand (J) bemærkes isskuring i nord —sydlig retning. Ved den 

 ovre ende af dette vand hæver sig med brat skraaning en moræne, 

 som en dæmning paatvers af dalen. Ovenfor morænen, som er 

 ganske smal, udbreder sig det forholdsvis store Beksætvand (Bv) 

 ganske som et vandledningsbassin, afdæmmet ved en kunstig jord- 

 vold. Beksætvand, der indtager det øverste af eidet, ligger 24 cm. 

 o. h. Det har intet aflob til det straks ved liggende, langt lavere 

 Juwand. men sender sit vand i nordlig retning. Forholdet er 

 klarligen det, at den evre del af den mod syd nedgaaende dal er 

 bleven afdæmmet, hvorpaa våndet har maattet soge sil lob gjennem 

 den tilstedende i nordlig retning gaaende dal. 2 



' Efter søndmørsk Bprogbrug behøver ikke et eid at være lavtliggende og for- 

 holdsvis kort. Ordets betydning er udvidet til, som i foreliggende tilfælde. og- 

 eaa at betegne under et to øverst sammenstødende dale, der skraaner ned til 

 modsat kant. De to dale maa ikke nødvendigvis ende i havet, men kan ogsaa 

 gaa ned til andre dale. Eidene svarer altsaa for en del til Alpernes passer, 

 blot at disse i regelen overskjærer smale kamme og ikke som eidene bredere 

 fjeldrygge. 



2 Beksætvand erindrer ved sin beliggenhed om det bekjendte Lesjeværksvand 

 (625 tn. o. h ), hvis dobbelte udløb flere har fundet saa paafaldende af hensyn 

 til elvenes eroderende evne. Dets udløb er beskrevne af W. Stanley Jevons i 



