8 



H. H. REUSCH. NYE OPLYSNINGER OM OLIVINSTENEN. 



bliver end større derved, at gulagtig hvid sand (af olivin) omgiver 

 de opragende klippesiders fod. 



Faldet er steilt, for en del ogsaa lodret i det største af olivin- 

 stenpartierne, det i no. for Helgehorn. Syd for dette fjeld staar 

 lagene omtrent vertikalt eller falder steilt i sydlig retning. Hvad 

 det i v. liggende olivinstenparti angaar, saa er faldet i den sydlige 

 del omtrent 30° mod o., læugere nord bliver det steilere, omtrent 

 50° mod so. Aller nordligst endelig stryger lagene her mod nv. 

 og staar lodret. Hvor gneisen grænser til olivinstenen, er dens 

 lagning altid conform med sidstnævntes. 



Olivinstenen danner i det hele tåget i vor egn linse formede 

 til kugleformede masser, hvis størrelse kan variere fra 4 kl. r 

 som den største af de fremstillede, til en favn, ja maaske endnu 

 mindre. Olivinstenindleiringerne besidder efter forf s opfatning en 

 concentrisk skalagtig struktur, noget som ogsaa er sandsynligt for 

 de i vor egn analogt med olivinstenen optrædende eklogiter, ja 

 sikkert for de mindre klumper af denne bergart. 1 Xaar ovenfor 

 taltes om „laget", menes derfor kun, at bergarten er sammensat af 

 differente lag som en gneis; men deri maa ikke lægges, at forf. 

 nærer den anskuelse, at olivinstenen ubetinget er sedimentært afsat. 2 



Olivinstenen forekommer altsaa som nævnt i to væsentlig for- 

 skjellige varieteter. 



Den rene olivinsten er lys grønliggraa og viser ved siden af 

 finkornigheden et storsplintrigt brud; de fra forbindelsen med dem 

 øvrige sten paa brudfladerne løsnede splinter er noget lysere end! 

 resten, hvorfor fladerne faar et ujævnt lystflækket udseende. Berg- 

 arten har en grov skifrighed. fremkaldt af parallelt anordnede^, 

 men dog noget ujævne, fine hinder, bestaaende af lys, smiaaskjællet 

 glimmer, undertiden sammen med finstænglig smaragdii Hvorvidt 

 selve olivinkornene er anordnede med sin bedste kløvningsretning 

 parallelt skifrighedsretningen, saaledes som Brøgger antyder i sin 



* Cfr. „Grundfjeldet i 8. Søndmør o s. v.", p. 8. 



1 En diskussion af de forskjellige dannelsesmaader for olivinsten tindes i: A. 

 Renard. Dtscription lithologique des récifs de St. PaiiL AnnaLea åe La société 

 beige de Mieroseopie. Bruxelles 1882. 



