12 H. H. REUSCH. NYE OPLYSNINGEE OM OLIVINSTENEN. 



greninger ind i olivinknollerne. Forholdet minder om det hos basalter 

 mikroskopisk iagttagne, at den omgivende bergart sender forgre- 

 ninger ind i porfyrisk ndskilte olivinkrystaller. I en basalt fra 

 Jan Mayn, som forf. har undersogt ved en tidligere leilighed, var 

 forholdet for saa vidt modsat af det her behandlede, som bergarten 

 paa grænsen af olivinkrystallerne var paafaldende finkornet, ja de- 

 indskydende grene var endog som oftest glasagtige. 1 



Olivinen i knollerne er usædvanlig ren for fremmede iblan- 

 dinger; dens gronne farve maa tilhøre substansen. 



Til den af Brogger meddelte mikroskopiske beskrivelse af den 

 herskende bergart i Skjælhammeren har jeg intet at feie. Kun 

 vil jeg henlede opmærksomheden paa den omstændighed, at hvert 

 olivinkorn ved den mikroskopiske betragtning viser sig omgivet af 

 spalter, hvilke hyppig sees at udvide sig til a ab ne hulrum 

 som under præparationen gjerne fyldes med smergelslam; dette 

 kan maaske give anledning til feiltagelser. Man ser neppe spor 

 til serpentinisering. Disse spalter og hulrum er det, som gjor 

 bergarten smulrende mellem fingrene og bevirker, at den i luften 

 henfalder til olivinsand. Kun sparsomt optræder de accessoriske- 

 bestanddele, enstatit. smaragdit og picotit. 



Den noget mere grovkrystallinske olivinstenvarietet, som nær- 

 mest omgiver de udskilte knoller, ligner, betragtet under mikro- 

 skopet, foregaaende. kun er hulrummene mellem olivinkornene her 

 endnu noget sterre. Paa et enkelt punkt i et præparat af denne 

 varietet bemærkede jeg en begyndende serpentinisering. Hist og 

 her indesluttede olivinen svaermer af smaa porer, nogle tomme,, 

 andre indeholdende en klar substans med libelle. 



Gneisen, som stoder til olivinstenen strax i nordøst for 

 Skjælhammeren, er smukt laget, middelskornet til finkornet. Féld- 

 spaten er hvid, kun undtagelsesvis rødlig; glimmeren er sort med' 

 kun et og andet skjæl af hvid glimmer indiblandt. Bergartens strog- 

 retning er parallelt med dalens længdeudstrækning ; den staar steilt- 



1 Cfr. „Den norske Nordhavsexpedition". Afsnittet: _H. Mona. Xogle Bidrag 

 til de nordlige Landes Geogra6 og Naturhistorie", p 28. 



