14 H. H. REUSCH. NYE OPLYSNINGER OM OLIVINSTKNEN. 



Fig 7.. Fig. 8. 



,. Strakt" gneis. Nær Skjælhammeren, Alnieklovdalen. 



Snit lodret mod strækningsretningen. Bi- Snit parallelt lagningsretningen; Biotit- 

 otitlamellerne er for største delen over- individerne er her for det meste over- 

 skaarne paa tvers af sin gjennemgangs- skaarne parallelt gjennemgangsretningen ^ 



retning: a — a er et glimmerrigt lag. 3 ,°- H h °f? X — X er kvartsstrenge, af 



hvilke kun stykker faar plada i syns- 

 feltet. V- 



rige af handling kaldte granatolivinsten. Denne bergart forekommer 

 flere steder i forbindelse med olivinstenen ; jeg har nndersogt den 

 noget nærmere fra en forekomst ved Helgehornsvand (H. paa 

 kartskissen). 



Bergarten bestaar af en ujævn, men i det hele finkornet grand - 

 masse, som er smukt grøn (flekvis noget gulagtig) og ikke meget 

 fast, idet den gjerne lader sig smulre op mellem fingrene. Heri 

 ligger indstroede omkring centimeterstore individer af rod granat. 

 Disse er gjennemsatte af sprækker, blandt hvilke der undertiden 

 udmærker sig et sæt paralleltstillet i alle et haandstykkes indi- 

 vider. 1 



Under mikroskop ser man, at bergartens grønne bestanddel 



1 At indeslutninger i en bergart viser et eget sprækkesystem, som ikke iagttages 

 forresten i omgivelsen, kan man, blandt andre steder, ogsaa finde eksempler paa 

 fra syenitdistriktet ved Christiania. Paa en liden klippeflade i et stenbrud i v. 

 for Sognsvandet stod en middelskornet syenit, der indeholdt noget kvarts. Til 

 den stødte en finkornet varietet, som ogsaa forekom i smaa, omkring nævestore, 

 pletter inde i den middelskornede varietet. Saavel disse smaa indeslutninger, 

 som det større parti af finkornet syenit var gjennemsat af et system steilt- 

 staaende, nord— sydgaaende smaasprækker, hvortil man forresten ikke saa noget. 



