16 M. FOSLIE. OM DE TIL DIGITATÆ HØRENDE LAMIXAIUER. 



dersogt. og - hos hvilke jeg har fluidet slimkanaler, har havt en 

 længde af ca. 20 cm. 1 



Lamin. diijitata holder sig kun paa steder, som er særlig 

 iidsatte for bølgebrydninger eller det aabne havs paa virkninger; 

 undtagelsesvis tindes den paa niere indelukkede steder (t. eks. i 

 den indre skjærgaard), naar der hersker meget sterk strøm, men 

 her opnaar den ikke store dimensioner. Man finder den aldrig 

 i de indre fjorde og i indelukkede vige. — Jo mere stedet er ud- 

 sat for bølgebrydninger, des kraftigere udvUding faar stipes og rhi- 

 zinerne, og des større synes slimkanalerne at blive. Laminats 

 størrelse bliver derimod uforandret, den synes endog at aftage forholds- 

 vis hos eksemplarer, som paa udsatte steder gaar saa langt op under 

 nederste vandmerke. at soens brydninger bliver meget voldsomme. 8 



Bundens beskaffenhed og jevnhed er af stor betydning for L. 

 digitata. I aabne vige med en dybde af 2 — 8 favne og jevn klip- 

 pegrund eller sandbund med større klippeblokke synes den at tri- 

 ves bedst. her er individ-antallet talrigst og dimensionerne størst. 

 Man vil yderst sjelden finde den paa steder, hvor bunden har en 

 helding af over 10°. selv om de øvrige betingelser for dens trivsel 

 maatte være tilstede. Pladsen indtages da af L. flea.icauUs. Ved 

 Lødingen i Nordland tindes to lokaliteter, som afgiver et godt 

 eksempel herpaa. nemlig Hjeitholmen og Kirkeflueii. der ligger 

 i en afstand af ca. 1000 m. fra hinanden. men forøvrigt under 

 samme forhold, idet sø og strom har samme indflydelse begge 

 steder; men ved førstnævnte sted har bimden en helding af ca. 

 45° fra øverste vandmerke indtil en dybde af ca, 10 favne, og 

 her er L. flesicaitlis meget almindelig. derimod lindes ikke en ene- 



1 Naar jeg her ganske forbigaar lamina'ns anatomiske bygning, har dette sin 

 grund i, at jeg endnu ikke har havt tilstrækkelig anledning til at undersøge de 

 forskjellige former af L. digitata og L JlexicauHs i simme udviklings-stadium; 

 men for karakteristikens skyld har dette saameget mindre betydning, som L. 

 digitata med lethed lader sig skille fra samtlige fonner af L. flexicaulis, uanseet 

 lamina'ns forhold. 



* Man vil paa saadanne steder finde talrige eksemplarer, som har mistet sin 

 lamina. Enkelte af disse udskyder ny lamina til samme tid. som den nye lami- 

 nas udvikling begynder hos normale eksemplarer (november — januar), andre hen- 

 sygner lidt efter lidt. 



