2 JAC. G. OTTO DE SPEKTROPHOTOMETRISKE KONSTANTERS VARIATION. 



A=[. 



Ved denne Bestemmelse er imidlertid den Ting: at mærke. at 

 Koncentrationen lier maa varieres indenfor de Grænser. som Erfa- 

 ring- har vist, at man maa benytte sig; af ved kvantitativ spektral- 

 analytiske lagttagelser. Det kommer her. som fer sagt. an paa at 

 udjevne en Intensitetsforskjel, og denne bør af fysiologiske Grunde 

 være stor for at opnaa en tilstrækkelig Xøiagtighed. Men at In- 

 tensitetsforskjellen mellem de 2 Spektralregioner, man sammenligner, 

 •er stor, vil igjen sige, at Absorptionen i den ene af disse er stærk, 

 eller at det absorberende Medium er koncentreret. Man maa altsaa 

 altid til spektrophotometriske lagttagelser anvende saa kone. OpL 

 som Absorptionsforholdene i Spektret tilstede, og heraf følger, at 

 Koncentrationen ikke kommer til at variere inden særdeles vide 

 Grænser. Ved nu at bestemme Konstanten for en Eække Koncen- 

 trationer. som ligge imellem disse, og tage Middeltallet af de fundne 

 Værdier, faar man frem en Størrelse, der kan kaldes Middels- 

 absorptionsforholdet, og som med tilstrækkelig Xøiagtighed 

 kan benyttes til Bestemmelse af Gehalten paa Farvestof hos Opløs- 

 ninger, hvis Koncentration ligger mellem ovennævnte Grænser. 



De spektrophotometriske Konstanters Variation med Koncen- 

 trationen er ikke særdeles betydelig, hvorfor man ogsaa kan nøie 

 sig med Bestemmelsen af en Middelskonstant og med fuldstændig 

 tilstrækkelig Xøiagtighed regne med denne. 



Følgende Tabel 'viser Koncentrationens Indflydelse paa Absorp- 

 tionsforholdet. De i Tabellen indeholdte lagttagelser ere gjorte ved 

 v. Noordens Bestemmelse af Hundeoxyhæmoglobinets spektrophoto- 



c 





A > 



0.0012040 



0.001436 



0.001054 



0.0010860 



0.001361 



0.001009 



6.0007284 



0.001333 



0.000994 



0.0005841 



0.001319 



0.000992 



0.0005136 



0.001254 



0.000948 



