2 JAC. G. OTTO. STUDIER OVER METHÆMOGLOBIN. 



Blodfarvestoffenes Dekompositionsprodukter. benytter han, saavidt 

 mig bekjendt, først Navnet Methæmoglobin. uden at han dog anser 

 dets selvstændige Existence som konstateret. 



Den første Anskuelse om Methæmoglobinets Sammensætning 

 er fremsat af Gamgee, 1 der fandt, at det danner sig ved Indvirk- 

 ning af Amylnitrit og andre Nitriter paa Blod, og at det behand- 

 let med reducerende Agentier gaar over til Hæmoglobin, idet han 

 siger (1. c. P. 110): „On now treating the blood solution with such 

 deoxydising agents as protosalts of iron and tin and sulphide of 

 amonium. a spectrum diftering in no respects from that of reduced 

 hæmoglobine was obtained." og videre for at bevise, at der her 

 virkelig var dannet Hæmoglobin : .,and the solution, when agitated 

 with air. presented the most beautiful spectrum of oxy-hæmo- 

 globine." Paa Grund af dette sidste Forhold drager han den 

 Slutning, at det ved Mtriternes Indvirkning dannede Stof er „a less 

 oxygenised form of bloodcolouring matter," og opfatter Nitriternes 

 Virkning paa Blod som en Keduktionsproces. Hvad hans øvrige 

 Angivelser angaar, at Methæmoglobin dannes ved Behandling af 

 Blod med Kvælstofoxyd. og at han har faaet et krystallinsk Stof af 

 „a dirty brown colour" ved Indvirkning af Xatriumnitrat paa den 

 af Blodkagen udpressede Vædske. Afkjøling og Tilsætning af Al- 

 kohol, kan jeg kun bemærke, at jeg bestandig ved Behandling af 

 Blod med Kvælstofoxyd har faaet Dekomposition af Blodfarve- 

 stoffet, naar der ikke sørgedes for at fjerne den dannede Salpe- 

 tersyrling ved alkaliske Agentier, i hvilket Tilfælde man som be- 

 kjendt faar Kvælstofoxydhæmoglobin. Fremstillingen af det kry- 

 stallinske, brune Farvestof ved ovenstaaende Fremgangsmaade er 

 heller aldrig lykkedes mig af . Hundeblod, medens Svineblod, be- 

 handlet efter denne Methode, virkelig giver krystallinsk Methæmo- 

 globin, om end i smaa Mængder. 



Methæmoglobinspektrets Forandring ved Ammoniak er her 

 først beskrevet og Gamgees Forklaring af dette Fænomen som 

 bekjendt fuldstændig rigtig. 



1 Proceed. of the Royal Soc. of Edinburgh 1867 — 1868, P. 109-112. 



