18 



.IAC. G. OTTO. STUDIER OVER METHÆMOOLOBIN. 



maa Metbæmoglobin indeholde mindre, og fandtes der 

 mindre, mere Surstof end Oxyliæmoglobin. I Virkelig- 

 beden fandt jeg, som etterfølgende Forsøgstabel viser, altid et til 

 den forsvundne Oxyhæmoglobinmængde svarende Vo- 

 lum Surstof, bvoraf ovenstaaende Slutning fremgaar. Da end- 

 videre Summen af det effcer Udpumpningen fundne Oxyliæmoglobin 

 og Methæmoglobin altid var lig den oprindelige Oxyhæmoglobin- 

 mængde, kunde der ikke være dannet andre Stoffe ved Siden, saa 

 en Tndvending mod Forseget i saa Henseende falder bort. 



I det følgende skal jeg beskrive Experimenterne i Detail og 

 meddele de godt stemmende Resultater. 



Med Hensyn til Valget af Materiale stedte jeg strax i Begyn- 

 delsen paa enkelte Vanskeligheder, der maatte overvindes før at 

 bave en fuldstændig Garanti for Udfaldet. Jeg havde først tænkf 

 at anvende Oxyliæmoglobin af Svineblod; men ber er den i samme 

 indeholdte løstbundne Surstofmængde ikke tilstrækkelig nøiagtig 

 bestemt. For Oxyliæmoglobin af Hundeblod er dette vistnok Til- 

 fældet, men der er igjen den Mangel, at det tilsvarende Methæmo- 

 globins spektrophotometriske Konstanter ikke er experimentelt 

 faststillede og man ikke paa Forbaand tor antage dem lige med 

 de for Svinemetbæmoglobinet gjeldende. For at være ganske sikker 

 maatte jeg altsaa for det endelige Forsøg enten noiagtigt bestemme 

 Svineoxybæmoglobinets løstbundne Surstof eller Hundemetliæmoglo- 

 binets spektrophotometriske Konstanter. Til den første Bestemmelse 

 manglede jeg netop de nødvendige Apparater, og jeg var altsaa 

 nødt til at blive staaende ved den sidste. Denne maatte imidlertid 

 foretages ad en Omvei, da det bidtil ikke er lykkedes at fremstille 

 krystalliseret Metbæmoglobin af Hundeblod. Hvis jeg var sikker 

 paa, at Hundeox3 T bæmoglobinet kunde overfores noiagtigt til en 

 ligestur Mængde Methæmoglobin, kunde bestemmelsen ske ved først 

 at bestemme en Opløsnings Gehalt paa Oxyliæmoglobin. derpaa 

 overføre denne fuldstændigt til Metbæmoglobin, faststille Extinc- 

 tionskoefficienten for den derved erholdte Oplosning og antage den 

 oprindelige Gehalt paa Oxyliæmoglobin som Koncentration, hvor- 

 etter som bekjendt Konstanterne let lader sig beregne. Vistnok 



