CHRISTIANIA VIDKNSK.-SELSK. FORHANDL. 1 8 8 3 No. 6. ' 



og bagenfor det sidste ligger et stort, lidt qvadrangulært formet 

 foramen. der nærmest svarer til fissura orbitalis inferior. 



Craniets storste bredde dannes af de stærkt udstaende arcus 

 zygomatiei, der har sit mest prominerende parti lige bagentbr os 

 zygomaticum. Forbindes disse mest prominerende partier med en 

 ret linie, falder denne omtrent lige foran det ufuldstændige foramen 

 ovale. 1 Del samme forhold tinder sted hos //. amphibius, medens 

 den tilsvarende linie hos Chceropsis liberiensis falder længere fortil 

 og gar over bagerste del af os vomer. Suturen mellem os zygomat. 

 og us temporis (på arcus zygom.) er meget tydelig, har samme 

 forlob som hos H. amph. bagfra fortil og nedenfra opad med lidt 

 stærkere stigning i begge ender. Arcus zygomatici viser i sit for- 

 lob bagfra fortil en meget svag stigning nedenfra opad, hvorved 

 den nedre raud. der er svagt 8-formet. ikke får et så skrat forlob, 

 som tilfældet er hos Ch. liberiensis, hvor den er meget steilere opad 

 stigende. Pa den ydre flade af os zygomaticum hæver sig en crista, 

 de)- svagt ndtalt i det bagre parti gar næsten parallelt med sut ura 

 temporo-zygomatica, derpå horizontalt fremover stadig stærkere 

 prominerende for at naa sin storste prominents noget foran orbita's 

 forreste vinkel, hvorpå ilen hurtig taber sig for ganske at forsvinde. 

 Nedenfor denne kam er der en aflang fordybning i partiet under 

 proc postorbitalis. Denne sidste proces hæver sig næsten verticalt 

 op som en flad konisk spids mod den tilsvarende fra os frontis. 2 

 Det åbne ruin mellem disse processer er meget mindre end det til- 

 svarende hos Ch. liberiensis, står således i dette forhold midt imel- 

 lem denne og H. amphibius. 



Ossa parietalia er sa intimt sammenvoxet med de tilgrænd- 

 sende ben, at ingen suturer er synlige. De danner sandsynligvis 

 i sin gjensidige grændselinie en stærk crista sagittalis, der på nær- 

 værende exemplar er afbrukket. 



Ossa frontalia har to skarpe crista'. der divergerer ud mod 

 begge orbita 1 . i hvis tag de taber sig. I midtlinien hæver sig også 



1 Dette er ikke tvdeligt på tiguren i pl. 2. 



1 Især synlig på craniets høire side, kan altså ikke sees på tegningen 



