8 



A. BLYTT. OM VEXELLAGRING. 



sen mellem Perm og Trias permiske kalklag med triadiske skifere, 

 (Bellerophon kalk med Werfener skifer). 1 Og i Karstegnene ved 

 Triest vexellagrer kridttideus øverste kalklag med de ældste 

 eocæne. 2 Her er også stedet at minde om Barr andes 3 såkaldte 

 ..kolonier". Han har påvist, at i Bøhmen kalkknollelag med en 

 oversilurisk dyrverden er indskudte vexellagrende med de øvre 

 undersiluriske skifere og kvartsiter. Ligeoverfor den af andre 

 ndtalte formodning, at denne mærkelige vexellagring skyldes 

 senere lagforstyrrelser, fastholder Barrande med bestemthed, at lag j 

 følgen er den oprindelige. 3 Såvel „koloniernes" bergart som deres 

 forsteninger er således forskjellig fra bergarten og forsteningerne 

 i de lag, hvormed de vexellagrer. Hvor skifer og kalk vexellagrer, 

 turde skiferlagene tyde på et varmere hav. et mere regnfuldt 

 veirlag og mere slamførende elve. Isåfald bør de dyr, som ind- 

 vandrede. da kalken afsattes, være af et nordligere præg end skifer- 

 nes dyr. Barrande bemærker også udtrykkelig. at den oversilu- 

 riske dyrverden i kalkknollerne synes at være indvandret fra 

 nordøst, medens skifernes undersiluriske dyr kom fra sydvest. 

 Man har prøvet at forklare „kolonierne" ved ændringer i fordelin- 

 gen af land og hav. Men det forekommer mig dog, at en sådan 

 vexellagring som den nys nævnte finder sin naturligste forklaring 

 ved den antagelse, at lange klimatiske perioder var grun- 

 den både til lagenes og til dyrlivets periodisk vex- 

 lende b eskaf fenhed. 



Men der gives andre grunde, som kan fremkalde vexellagring 

 end forskyvninger af kystlinien og vexlende tørre og regnfulde 

 tider. Jeg tænker herved på de allerede ovenfor nævnte mere 

 stedlige og forbigående ændringer af forholdene. I de 

 terrasser, som dannedes ved elvmundingerne under Norges såkaldte 

 stigning, finder man ofte en vexellagring af sand og grus i tynde 

 lag. Hver af terrasserne svarer til en af de nævnte perioder i 



1 Se Mojsisowkz: Die Dolomitriiie Sud-Tirols nnd Venetiens. Wien 1879. p. 36- 

 - Se v. Hauer: Die Geologie und ihre Anrendung. Wien 187a T p. ~>\b. 

 3 Se Barrande: System e Silurien de la Bohime. I. p. 73.. ■;. Hamr: 1. c. 

 p. 208-209. 



