CHRISTIANIA VIDENSK.-SELSK. FORHANDL. 188 3 No. 16. 



7 



Fremdeles er et Expl. strandet ved Færoerne i ls.Vi. med en 

 Længde af næsten 12' 6", ligesom et Individ, ifølge en Bemærk- 

 ning af Prof. Smitt (Ofv. Kgl. Vet. Akad. ForL 1882. p. 40). i 

 et af de sidste Aar er fundet under Sildefisket ved Kysten af Bo- 

 huslen, ikke langt fra Indlobet til Christianiafjorden, men om dette 

 sidste mangle endnu (i Nov. 1883) videre Meddelelser. 



Da jeg i ls 74 i dette Tidsskrift udgav Afhandlingen „Nor- 

 ges Fiske", ansaa jeg den store Forskjel i Straalernes Antal. 

 som fandt Sted mellem Ascanii Typ-Exemplar (med 160 Straaler), 

 de 2 bergenske Individer (med omtr. 220 Straaler) og det lind- 

 roth\ske (med 400 Straaler), for at være af saa væsentlig Betyd- 

 ning, at jeg. uagtet deres store indbyrdes Overensstemmelse iøvrigt, 

 ikke troede at kunne opfatte disse Tal som liggende indenfor Grænd- 

 serne a f individuelle Variationer hos en enkelt Art. Jeg opførte 

 derfor disse 3 Grupper under Arterne R. glesne, Ascan. 1772. R. 

 banksii, Cut. & Val. 1835, og R. grillii, Lindr. 1798. 



Ved det forholdsvis betydeligt forøgede Materiale, som i de 

 senere Aar er stillet til vor Raadighed, har der imidlertid stadigt 

 vist sig nye < >vergange i Straaleantallet mellem disse formentlige 

 Arter, medens samtidigt de øvrige Afvigelser, som lade sig paavise 

 hos dem. vise sig idethele at være af saa underordnet Betydning, 

 at de neppe kunne tillægges Værd som Artscharacterer. Sandsynlig- 

 vis vil det derfor nu blive almindeligt antaget. at der i de nord- 

 atlantiske Have blot existerer en enkelt Art Reg al ecus, der allerede 

 har været kjendt fra Midten af forrige Aarhundrede, men som 

 frembyder ganske betydelig Variation inden visse af sine Charac- 

 terer, en Variation, som vi for Tiden hovedsagelig maa anse som 

 individuel, men som det maaske senere med et tilstrekkeligere Ma- 

 teriale vil lykkes os at bringe ind under mere bestemte Regler. 

 Denne Art vil altsaa benævnes med det Navn. hvorunder den først 

 er bleven beskrevet, nemlig Kegalecus glesne, Ascan. 1772. 



