CHRISTIANIA VIDEXSK.-SELSK. FORHANDL. 1883. No. 16. 17 



Bruddet sker, bliver tilfredsstillende oplyst, lader heller ikke Dor- 

 salstraalernes Antal sig bringe ind under bestemte Regler. 



Dorsalstraalerne ere stillede raed et nogenlunde jevnt Mellem- 

 rum langs hele Ryglinien. Den sterste Afstand mellem hver 

 Straale var hos Stavanger-Individet 18 mm. Mellemrumniet er noget 

 mindre pa a Partiet lige bag Nakken, samt i Halens yderste Dele, 

 end paa Midten af Legemet; Middelafstanden er omtr. 15 mm. 

 Straalernes gjennemsnitlige Højde er 70— 80 mm. De ere overalt 

 temmelig jevntykke. og først i Halens yderste Spidse blive de no- 

 get tyndere. 



Støttestraalerne lade sig paa store Strækninger let erkjeude, 

 og kunne tælles gjennem Huden. De ere i sin Spidse delte i 2 

 Grene (med en eller Uere finere i ' Midten) ; hver af disse danne, 

 sammen med den tilstedende Gren af den følgende Stottestraale, 

 Articulationspunctet for Dorsalstraalerne. Tydeligst fremt ræder 

 dette hos de tørrede Exemplarer (Pl. III. Fig. 2). 



Ventralerne have hos vore Exemplarer altid været afbrudte, 

 undtagen hos Exemplaret fra Stavanger, hvor den venstre endnu 

 var i Behold. 



Denne bestaar af en lang Benstraale af næsten l'/ 2 Meters 

 Længde. Langs hele denne Længde er den forsynet med en lav 

 Membran, der er farveløs, næsten klar, og har en Bredde af 10mm ; 

 ud mod Spidsen afsmalnes den efterhaanden og ender her i et (tre- 

 fligetV) Blad af oprindelig violetrød Farve (Pl. H, Fig. 3). Dette 

 Blad udbreder sig paa hver Side af Midtstraalen. hvor det lige- 

 som paa Siderne, synes at løbe tilspidset ud, skjønt det, som 

 Figuren udviser, neppe er fuldstændig complet. I Bladets ovre 

 Partiaviser der sig svage Antydninger til Straaler. der dog ere 

 ganske bløde og bøjelige, og sees lettest, om Membranen holdes op 

 mod Lyset. Den hele bladformige Spidse har en Længde af omtr. 

 100 mm ? og en Bredde af omtr. 45 mm. 



Formen af saavel Bladet, som Længdemembranen. er paa Spi- 



Vid.-Selsk. Forh. 1883. No. 16. 2 



