ROBERT COLLETT. OM SLÆGTEN REGALECUS. 



ritus bleven graalig; Bladets overste Parti er mørkere farvet, end 

 det nedre. 



Pectoralerne have 11 eller 12 Straaler. 



Farven. Bundfarven er mat solvhvid, 1 med et stort Antal 

 længere eller kortere bnmsorte Tverlinier, hvoraf nogle stige fra 

 Dorsalen nedad mod (men ikke over) Sidelinien, andre fra Ven- 

 trallimen opad mod denne. Desuden lebe benåd Legemet 4—6 

 bnmsorte Længdebaand, afvexlende med ligesaa mange MeHemriim 

 af Bundfarven. 



Særdeles tydelige have de sorte Tverstriber været hos Exem- 

 plaret fra Stavanger (se p. 30), og svare hos dette Exemplar tem- 

 melig nøje til Afbildningen af Hancock og Embleton's Individ fra 

 Cullercoats; 2 hos andre (mindre vel conserverede) Exemplarer have 

 de været næsten ganske forsvundne, men maa an tåges altid at 

 have været tilstede hos det friske Individ. 



Derimod have Længdestriberne, der blot optræde paa Partiet 

 ovenfor Sidelinien, i Regelen alticl været kjendelige. Deres An- 

 tal er sandsynligvis normalt 6, men undertiden ere cle 2 nederste 

 utydelige, eller oploste i Pletter, i hvilket Tilfælde tilsyneladende 

 blot 4 ere tilstede. 



Membranerne mellem Dorsalstraalerne ere graaligrode; stær- 

 kere rodligt (næsten violetrødt) er det trefiigede Blad paa Spid- 

 sen af Ventralen, samt den langs den sidste Finne løbende 

 Længdemembran. 



Iris er sølvfarvet. 



Huden er tæt beklædt med chagrinartede Granulationer, der 

 ere størst paa Legemets Midte, langs Buglinien og paa Halepartiet, 

 ligesom de ere regelmæssigt større paa Legemets mørke Længde- 

 striber, end paa de mellemliggende lyse Partier, hvor de ere min- 

 dre, eller delvis endog manglende. Halens yderste Rand er glat 



1 Hane. & Embleton sammenligne den træffende med Tinfolio. 



2 Ann. Mag. Nat. Hist vol. IV, 2nd. Ser. 1849. Pl. I -II. 



