12 



KJEKULF. ET STYKKE GEOGRAFI I NORGE. 



mod Randen brudt efter lange Linier, langs efter hvilke Land- 

 høiden falder af, saaledes: 



N. for Stat i en Linie Stat, Surendal, Sælbusø ) 



S. for Stat ved Bremanger gaar det høie Land fast > Dovrelinien. 

 helt ud J 

 S. for Sognefest i en Linie Lavik, Brække, Østerfjord, dernæst: Sørfjord, 

 Kvindherred, Holmedal, dernæst: Søvde, Sand, Hjelmedal mellem Sta- 

 vanger og Lindesnes i s.-o.-gaaende Linier og i dermed skjærende 

 sydgaaende og østgaaende paa Arendalskysten i Nordostlinien som 

 Kysten i det centrale Norge i Sydostlinien : Numedal, Gol, Hemsedal. 



Det er aabenbart, at Norge har disse Hovedgrændselinier: Vest- 

 randen, Sulenlinien, Ryfylkelinien, Arendalslinien, Kjølen, og at 

 tværs mod disse gaa andre Hovedlinier, Sælbulinien, Romsdals- 

 linien, Nordfjordlinien o. s. v. 



At disse Linier betyde Knæk og Brud, indsees ved følgende 

 Betragtning. Det er ganske vist, at Norges Klippeland er dannet 

 engang under Hav; de geologiske Formationer udtale dette; og da 

 det nu ligger høit, saa er Landet løftet. Paa Karter, som angive 

 Høider med de sædvanlige Kurver, vil det fremtræde ret tydeligt, 

 hvorledes man langs efter nogle Dale, Fjorde o. s. v. kan tælle 

 flere Kurver paa den ene Side end paa den anden, og det i lange 

 Strøg, i retløbende Linier (de træde bedst frem i de bedste Kar- 

 ter), eller med andre Ord: Karterne udtrykke ved sine Høide- 

 kurver, at Landet hæver sig i opskaarne Stykker. 



Den „Alpemur", som man ser fra Molde, naar man vender 

 Blikket mod Romsdalen, er et saadant Stykkes Rand, det er Li- 

 nien Stat— Rindal. Langs Glommen mellem Tønset og Røros sel- 

 man et andet Stykke. De sydløbende Knæk nævntes just oven- 

 for, o. s. v. 



Norge omgiver sig med de samme Linier, som ogsaa gjøre sig 

 gjældende gjennem Landets Indre. Dette er altsaa Brudlinier, og 

 naar disse samme opskjære Landet, da er Landet delt i Sæt- 

 stykker. 



At Norge er hævet paa denne Maade i Sætstykker, adskilte 

 ved Bristrevner, er tydeligt udtalt ved Landets Etagebygning. I 

 „Stenriget og Fjeldlæren" (Anden Udgave 1870, pag. 234) er frem- 



