10 G. STORM. NYE OPLYSNINGER OM PEDER CLAUSSØN. 



Instrux med enkelte originale Noter samt til Slutning 3 længere 

 Tillæg, som fortjente at trykkes. I det første af disse fortæller 

 han, at medens Nordlys før kun kjendtes fra det nordlige Norge, 

 blev det „udi minBarndoms Tid heden ved 1550 førstseet 

 af dennem som boer i den synd re part aff Norrig", hvilket 

 gjør Peder Claussøns Forfatterskab yderligere utvivlsom. I det 

 andet Tillæg slutter han sig til Arild Huitfeldts Mening i Bispe- 

 krøniken (udg. 1604), at Grønland først i 15de Aarh. tabtes af 

 Syne og fremfører Grunde derfor; i det 3die paaviser han, hvad 

 der egentlig menes i de gamle Skrifter med Grønlands Vesterbygd 

 og Østerbygd, og at man i Østerbygden maatte søge de norske 

 Grønlænderes Efterkommere, medens Vestgrønlænderne maatte være 

 ødelagte af Hedningerne eller ialfald blandede med dem. Der- 

 næst fremsætter han den sædvanlige middelalderske Lære om at 

 Grønland var landfast med Rusland og Bjarmeland, men er des- 

 uden ogsaa sikker paa, at det i Vest og Sydvest „strecker op til 

 Americam". Han synes — som rimeligt — ikke at have havt 

 fuldstændig Klarhecl i disse endnu dunkle Forhold, hvor gamle 

 geografiske Fordomme kjæmpede med nye Erfaringer; til Slutning 

 tilføjer han nemlig: Apud Chronologos duæ provinciæ Gronlandiæ 

 ut novit D. Cancellarius notantur. Una quæ Regibus Noruegiæ 

 semper subdita fuit, cum habitabilis adhuc esset. Altera quæ pars 

 Americæ existimatur (dette passer bedre paa det første), a Novi- 

 ciis Cathei nominatur aut Nova Cymbla (o: Novaja Semlja) et cum 

 Ruthenis commercia habet. Nee illam Regibus Norvegie unquam 

 subjectam existimo, quamvis quidam nautæ ex nomine errant. 

 Sed D. Cancellario et prudentioribus sua juclicia intacta relinquo"* 

 Den Kansler, Peder Claussøn har sendt sit Skrift til, er aaben- 

 bart Kristian Friis, og Tiden, da det skede, har været efter 

 1604 (da Huitfeldts Bispekrønike udkom), men før 1606, da Jens 

 Bjelke (som Skriver i Cancelliet) skrev sit Digt om Grønland, hvis 

 Iste Kapitel er en Bearbeidelse paa Vers af Peder Claussøns Skrift; 

 dette indtraf altsaa samtidig med Grønlandsreiserne. Om det har 

 havt nogen Indllydelse paa disses Retning, skal jeg ikke kunne 

 sige med Vished; men det synes rimeligt, at det kunde have ial- 



