2 Y. NIELSEN. AKTMÆSSIGE BIDRAG TIL SVERIGES POLITISKE HISTORIE. 



paa det ved mine Arbejder i Udenrigsministeriets Arkiv vundne 

 Udbytte, og som jeg ved Lejlighed haaber at kunne fortsætte paa 

 samme Maade, har jeg nærmest sat som min Opgave at levere Bi- 

 drag til en saadan Revision af et enkelt Punkt af Sveriges Politik 

 i 1812 — 1813: KarlJohans ogKejser Alexanders indbyrdes Forhold 

 med Hensyn til Spørgsmaalet om Norges Overdragelse til Sverige, og 

 derved i et større Omfang at meddele Aktstykker i Uddrag eller 

 in extenso. Idet jeg kun holder mig til Norges Betydning som et 

 Pant for Sverige under den store Koalitionskrig, har jeg aldeles ikke 

 indladt mig paa andre Sider af Sagen, f. Ex. Berettigelsen af at tage 

 sig betalt paa en anden Stats Bekostning m. m. Mit Arbejdes Mate- 

 riale bestemmer tillige dets Begrænsning. Mellem mine Kilder maa 

 fornemlig anføres den Række Breve (tildels helt igjennem egen- 

 hændige) fra Kejseren til Karl Johan, der opbevares i Udenrigs- 

 ministeriets Arkiv, hvortil de fleste af dem i sin Tid, som en sær- 

 skilt Samling, ere afleverede fra den kongelige Families private 

 Arkiv. Nogle af disse Breve findes ogsaa i en Pakke Miscellanea 

 for 1813, hvor de have undgaaet Bergmanns Opmærksomhed. For 

 øvrigt har jeg ikke benyttet utrykte Kilder fra andre Steder end 

 Udenrigsministeriets Arkiv. 



Den Tilnærmelse mellem Rusland og Sverige, der blev af en 

 indgribende Betydning for den i 1813 dannede store Koalition 

 mod Frankrige, skriver sig allerede fra 1810 og var lige meget 

 fremkaldt ved den russiske Kejsers Ønske om at sikre sig Alli- 

 anser under en ny Krig mod Frankrige, som af Karl Johans om 

 at skabe sig et Rygstød mod sin gamle Herres anmassende For- 

 dringer. Den indlededes allerede kort efter den nyvalgte Thron- 

 følgers Ankomst til Sverige gjennem mundtlige Forhandlinger ved 

 Diplomater og andre Agenter, efterat først den russiske Kejser 

 havde faaet Anledning til at overbevise sig om, at det svenske 

 Thronfølgervalg ikke var en Følge af Napoleons Indflydelse eller 

 af hans Intriger, men tiltrods for alle de Illusioner, man i Sverige 

 havde gjort sig, mere var kommet istand imod end med den 

 franske Kejsers Vilje. Der hengik imidlertid nogen Tid, forinden 



