6 Y. NIELSEN. AKTMÆSSIGE BIDRAG TIL SVERIGES POLITISKE HISTORIE. 



vendigheden af at skaffe det forøget Landomraade, og hvorledes 

 Nationalhadet mellem Svensker og Russer vilde aldeles forsvinde, 

 naar Sverige erhvervede Norge og derved paa en Gang fik en be- 

 trygget Tilværelse og en ny Retning for sin Politik. Ogsaa Kej- 

 serens Svar ere en korrekt Gjengivelse efter Depeschen, hvorimod 

 Løwenhjelms sidste Bemærkning (nederst Side 124) i denne ikke er 

 indtagen i Oratio recta og heller ikke er rigtig gjengiven hos Schinkel. 

 Greven begyndte ganske rigtig med at tale om England, men bemær- 

 kede derefter, at Sverige avec une confiance illimitée hengav sig 

 til Kejser Alexander og haabede, at han vilde give det utvetydige 

 Beviser paa sin Tænkemaade. Derpaa fortæller Løwenhjelm i sin 

 Depesche, at uagtet han ikke var uvidende om, at Armfelt havde 

 foreslaaet for Kejseren at sende en russisk Expedition fra Archan- 

 gelsk til Throndhjem, vilde han dog ikke tale derom, da han saa 

 sig dans le cas de devoir parler de la coopération de la Bussie, 

 dHaprés les principes de mon instruction. Her afbrød Kejseren 

 ham: »Écoutez! il ne faut pas se tromper soi-méme" o. s. v., saale- 

 des som denne Replik er gjengivet hos Schinkel (VI, øverst paa 

 Side 125), idet han talte om Vanskeligheden ved at afse nogle af 

 sine egne Tropper paa en Tid, da han maatte være forberedt paa 

 at møde et Angreb af Napoleons Hære. Hertil svarede Greven 

 med en Bemærkning om, at England og Sverige nu snart vilde 

 slutte Fred, og at det sidste Land vilde blive Ruslands Allierede 

 i den nu uundgaaelige Krig med Frankrige, samt at man ved et 

 Angreb paa Sjæland vilde berøve Frankrige en Bundsforvandt (Schin- 

 kel, VI, S. 124 — 125). I Depeschen er der heller ikke Tale om 

 „någon fruktan for Napoleons makt", som hos^Schinkel (Side 125). 

 I sit Svar til Løwenhjelm spurgte Kejseren, om man ikke burde 

 begynde med Krigen i Tydskland. „Ici", skriver derefter Lowen- 

 hielm i sin Depesche: „on voyoit les traces non-équivoques des 

 fortes appréhensions qu'a V Empereur du succes des Frangais, de 

 méme que Vintention de presenter V acquisition de la Norvége comme 

 une récompense, due å nos services, plutot comme une juste recom- 

 pensation de nos pertes. u Han protesterede derfor og fremhævede 

 Nødvendigheden af, at man udvidede Sveriges Grænser og ved at 



