CHRISTIANIA VIDENSK.-SELSK. FORHANDL. 1 8 7 6. No. 7. 7 



give det en ny Tilværelse hævede Folkets nationale Begejstring. 

 Naar Sverige fik Magt, kunde det øve Indflydelse paa Fastlandets 

 Anliggender og træde i Gustav Adolfs Fodspor. Slutningen af 

 Schinkels Fremstilling er i det væsentlige overensstemmende med 

 Depeschen, som dog er endnu længere og vidtløftigere. 



I denne sin første Sammenkomst med Kejseren havde Grev 

 Løwenhjelm bestemt fremsat det Standpunkt, som Karl Johan ag- 

 tede at indtage under de nu aabnede Underhandlinger. Han mødte 

 derunder Forekommenhed fra Kejserens Side, men troede, som 

 han ogsaa udtalte sig i sin næste Depesche af Februar 1812, 

 at det fransksindede Parti af al Magt modarbejdede ham: „Mais 

 quelle grande que soit, Monseigneur, la probité & la franchise, avec 

 laquelle VEmpereur contracte ces nouveaux liens, et la fixeté, avec 

 laquelle II y préte les mains, V expérience a prouvé trop souvent, 

 que ce que Vhonneur a promis, est quelque fois rompu par des événe- 

 mens, oil Vintérét, la faiblesse ou une politique changée emporte le 

 souvenir des premiers sentiments. Sous ce rapport f ai mis la plus 

 grande importance å toujours réprésenter la reunion de la Norvége 

 a la Suede comme le premier pas å faire dans Valliance projettée 

 et Vassentiment authentique et public de VEmpereur comme une ga- 

 rantie de sa coopération. V. A. R. aura vu qu^au commencement 

 on cherchait å établir une marche trés-opposée. Mais V Empereur 

 a bientot daigné sentir la justicv de mes observations. 11 Denne De- 

 pesche var for Resten først skreven, efterat Kejseren i en Samtale 

 om Aftenen ^ Februar havde erklæret sig villig til at gaa ind paa 

 Karl Johans Tanker og var bleven enig med Løwenhjelm om fore- 

 løbig at opstille følgende Punkter for en of- og defensiv Allianse: 

 Rusland erkjendte Norges Forening med Sverige og bidrog dertil 

 med 24 Bataljoner, der enten kunde anvendes mod Norge eller 

 mod Sjæland og senere skulde anvendes for Sveriges og Ruslands 

 fælles Interesser; derhos antog Rusland den fra svensk Side til- 

 budne Mægling med Tyrkiet, hvormed det befandt sig i Krig; de 

 i Finland værende Tropper skulde strax koncentreres for at kunne 

 bruges som Hjælpetropper, medens man skulde tilbyde Kongen 

 af Danmark, hvis han godvillig afstod Norge, at faa Oldenburg og 



