CHRISTIANIA VIDENSK.-SELSK. FOEHANDL. 1 8 7 6. No. 7. 55 



Norvége, å une coopération contre la France, le tout au moyen 

 (Vcquivalents, plus ou moins considérables, suivant les resultats de 

 la guerre. 



I en følgende Depesche (Karlskrona 11 Maj 1813) skriver 

 Wetterstedt: Le general Suchtclen et le colonel Bozzo di Borgo 

 paraissent un peu démoniés de la résolution prise par Son Altesse 

 Boyale cVattendre sur VElhe les derniers résolutions du cabinet de 

 Copenhague de Varrivée des troupes Busses. Ges deux Messieurs 

 ne cessent réprésenter Vutilité oVune entrevue entre Sa Majesté Im- 

 periale et le prince, comme le moyen le plus prompt d'applanir 

 tous les différends existants. Son Altesse Boyale attendra cependant 

 une invitation de la part de VMnperenr et ria parlé qu'en termes 

 généraux de Son désir de Le voir. 



Dagen efter sin Samtale med Karl Johan forlod Pozzo di 

 Borgo Karlskrona, idet han derfra medbragte et Brev fra Kron- 

 prinsen til Kejseren (dat. 9 Maj 1813), der var et Svar paa Kej- 

 serens to Breve af tø og tø April. 1 ) Det er trykt som No. 27 

 mellem Bilagene til 7de Bind af Schinkels Minnen. Karl Johan 

 selv opholdt sig fremdeles i Karlskrona indtil 14 Maj og var i 

 denne Tid et Bytte for meget vexlende Stemninger, der endog 

 lode hans Omgivelser nære Tvivl, om han ikke kanske kunde for- 

 andre Politik. Omsider afrejste han om Morgenen 15 Maj og steg 

 to Dage senere iland paa Rugen. Da han ankom til StralsUnd, 

 traf han der igjen Pozzo di Borgo og havde atter en ny og 



') Samme Dag skrev Karl Johan ogsaa et Brev til Grev Gustav Løwenhjelm, der 

 opholdt sig hos den russiske Kejser. Det heder heri, at Sverige, da Napoleon 

 marscherede mod Rusland, havde været den eneste Magt, som modstod Napoleons 

 offres insidieuses, selv da han fra Smolensk havde tilbudt det alle de Besiddelser, 

 som det havde havt i Karl XIFs Dage. Da dette blev afslaaet, erklærede 

 Napoleon, at han senere hen skulde hjælpe Danmark med femtitusinde Mand 

 til at erobre Skaane, Halland og Baahuslen. Karl Johan bad nu om, at Kejsei 

 Alexander vilde betænke, hvor meget Sverige havde stolet paa ham, og erindre, 

 at alle Mennesker ere dødelige : Nourri dans les combats, Je parle avec la fran- 

 chise d'un soldat. Derfor maatte Kejseren ikke opsætte med at overlade ham 

 det i Aabo aftalte Korps, skjønt man i Danmark haabede og arbejdede paa, at 

 dette ikke maatte ske.* 



