4 0. RYGH. OVERSIGT OVER DEN SKANDIN. STENALDER I NORGE. 



Maade vilde de faa en større Vægt i den statistiske Oversigt, end 

 der virkelig kan ansees at tilkomme dem, og give de Amter, hvori 

 de forekomme, en Overvægt i Antal af Oldsager, som ikke kunde 

 antages at være grundet paa forholdsvis stærkere Bebyggelse i 

 Stenalderen. 



Antallet af norske Stenaldersfund er, som man ser, lidet i For- 

 hold til Landets Udstrækning og til det i de nærmeste Lande mod 

 Syd fundne Antal. I Sverige regnedes allerede i 1874 over 46000 

 Stykker Oldsager fra den skandinaviske Stenalder at være fundne J ), 

 og i Danmark er Forraadet vistnok endnu meget rigere. 



Ved Sammenligningen med Nabolandene i denne Henseende 

 maa dog gjøres to Bemærkninger, der i nogen Grad nedsætte Tal- 

 forskjellens Betydning. 



Det maa for det første erindres, at Norge synes saagodtsom 

 ganske at mangle Grave fra Stenalderen. Ikke en eneste saadan 

 kan hidtil siges at være paa vist med fuld Sikkerhed 2 ). Nu hid- 

 røre en- stor Del af de i Sverige og Danmark fundne Oldsager fra 

 Stenalderen fra Grave, og maa vel siges at være bevarede til vor 

 Tid derved, at de ere blevne nedlagte i disse. Det synes da rime- 

 ligt, at Norge vilde have vist et ikke saa lidet større Antal af 

 Oldsager, hvis Stenaldersfolket ogsaa her havde havt for Skik at 

 begrave de Døde i store stenbyggede Gravkamre og medgive dem 

 endel af deres Løsøre. 



Dernæst er det at mærke, at Sveriges store Overlegenhed i 



i i 



i Nicolaysens Register til de af Foreningen til norske Fortidsmindesm. Bevaring 

 udgivne Skrifter S. 20 (udkommet, efterat nærværende Foredrag var holdt), 

 medens den i Almindelighed har høiere Tal, bl. a. fordi Nicolaysens Tabel ikke 

 gaar læugere end til Udgangen af 1875. 

 ') Se den af Dr. Montelius i den stockholmske Congresberetning 174 — 175 givne 

 Oversigt. 



2 ) Se Nicolaysens nys anførte „Register" S. 19, hvor de bidtil fremkomne Beret- 

 ninger om Stenalders-Grave i Norge ere sammenstillede. Fundberetningen i N. 

 Fornl. 743 forekommer mig lidet troværdig. 



