CHRISTIANIA VIDENSK.-SÉLSK. FORHANDL. 1 8 7 6. NO. 10. 



7 



giVet 1835 af Prof. C. A. Holmboe i et latinsk Universitetsprogram, 

 der samme Aar ogsaa udgaves i norsk Oversættelse. 



Af de 19 Mynter vare de 9 kufiske, hvoraf 8 af Guid og 1 af 

 Sølv, fra Tiden 769—849 e. Chr., og 4 romerske og byzantinske 

 Guldmynter, tildels paafaldende gamle for den Tid, hvori Fundet 

 maa være nedlagt i Jorden (henimod 900 e. Chr.). 



De øvrige 5 Mynter, som nærmest vedkomme os her, vare føl- 

 gende 1 ): 



a) To Exemplarer af en Guldmynt (afbildet hos Holmboe Pl. 

 II fig. 10), der synes at være en barbarisk Efterligning af den hos 

 Fougéres et Combrouse no. 64 fremstillede Mynt af Ludvig den 

 -fromme (med MVNVS DIVINVM. 2 ) 



b) En Guldmynt af samme Hersker, slaaet i Aries, afbildet hos 

 Holmboe pl. II,. II, 3 ) paa det nærmeste stemmende med Fougéres et 

 Combrouse no. 69. 



c) En forgyldt Sølvmynt af Ludvig den Irommes Søn, Kong 

 Pippin af Aqvitanien (f 838), paa et Par Afvigelser i Reversen nær 

 svarende til Fougéres & Combrouse no. 226. 



d) En forgyldt Sølvmynt af Ludvig den frommes Søn Keiser 

 Lothar I (f 855), afbildet hos Holmboe pl. II, 12. Reverstypen paa 

 det nærmeste stemmende med Fougéres & Combrouse no. 235, men 

 paa Adversen Keiserens Brystbillede og Titelen ACS (Augustus?) 

 i Om skriften. 



e) En forgyldt Sølvmynt af Erkebiskop Vulfred af Canterbury 

 (803—829), afbildet hos Holmboe pl. II, 13. Adversen ligner Ru- 

 dings no. 2 og 3 (ARCHIEPISCOPI skrevet fuldt ud), men Rever- 

 sen med ringe Forskjel som Rudings no. 1 (stemmer temmelig nøie 

 med det af Hawkins pl. XI, 143 afbildede Exemplar). 



Altsaa 4 frankiske Mynter og 1 angelsaxisk. Samtlige Mynter 

 ere forsynede med Hemper af samme Metal, den ene af de under 



*) Jfr. den detaillerede Beskrivelse i Holmboes Afjjandling. 



2 ) De Tegn ved Indskriftens Begyndelse og Slutning, der i Holmboes Beskrivelse 

 ere opfattede som et S, ere en forvansket Gjengivelse af Sløifen paa den i 

 Feltet fremstillede Krands. 



3 ) Fjarrste Bogstav i Reversens Omskrift sees paa Originalen at være H, ikke II. 



