CHRISTIANIA VIDEXSIv.-SELSK. FORHANDL. 18 8 1. No. 6. 



7 



For at besvare dette maa vi nøiere betragte det mathematiske 

 Forliold, som vi have lagt til Grund. Vi have dvælet ved Lignin- 

 ger og deres geometriske Udtryk. Dersom nu en saadan Ligning 

 eller Linie skal subjektiveres, d. v. s. forstaaes eiter alle dens 

 Bestemmelser, saa at man f. Ex. skal tinde dens Krumningsradius, 

 dens Buelængde m. m., saa maa den jo differentieres, d. v. s. man 

 maa bestemme Linien for et uendeligt lidet Stykkes Vedkommende. 

 Og hvorfor? Fordi i et saadant Differential den krumliniedc og 

 den retliniede Form smelte sammen. Man lægge f. E. kun Mærke 

 til det saa hyppigt anvendte Udtryk ds = jAlx 2 + dy 2 , hvor jo et 

 Bueelement tillige er opfattet som en Hypothenuse, eller, om man 

 vil, som Diagonalen i et Kraftparallelogram. I Differentialet smelte 

 altsaa de to Bevidstheder, den instinktmæssige, rhythmiske og den 

 reflekterte, hvilke ogsaa kunne betragtes som den kvindelige og 

 den mandlige, sammen. Anvende vi nu dette paa Bevægelser i 

 Tiden, navnlig det organiske Livs, saa er Differentialet dette Und- 

 fangelsens eller Inspirationens Nu, det eneste, hvor disse Bevidst- 

 heder kunne sammensmelte; thi i enhver endelig Tidslængde falde 

 de atter delvis fra hinanden. Mozart kunde i et koncentreret Øie- 

 blik fornemme en hel Kompositions Indhold. I et saadant Øieblik 

 var hans Aand paa engang aktivt reflekterende og passivt mod- 

 tagende. Men naar han saa siden skulde udarbeide denne Inspi- 

 ration i sine Enkeltheder, maatte vel hans kunstneriske Reflexion 

 tildels udskilles fra hans instinktmæssige Fornemmelser. 



Dette Forhold maa nu holdes skarpt for Øie, og det maa prø- 

 ves, hvorvidt man gjenfinder noget saadant i de nævnte Foreteelser. 

 Ligningerne og de rhythmiske Bevægelser i Naturens store Kreds- 

 løb, i Ilimmellegemernes Gang, i Dyre- og Planteslægternes Liv 

 ere jo lette at spore. Vanskeligere opdages de i den verdens- 

 historiske Bevagelse, men kunne dog iagttages. Hvorvidt kunne 

 de da mæikes i et enkelt folks Liv V Herpaa maa svares, at den 

 store Idebevægelse jo nødvendigvis maa komme tilsyne i en enkelt 

 Nations Historie. Men saare tvivlsomt er det, om det er Nationen 

 som saadan givet at danne nogen selvstændig Ligning. Det maatte 

 da vise sig deri, at et enkelt Fædreland eller Folk, bortseet fra 



