CHRISTIANIA VIDENSK.-SKLSK. FORHANDL. 18 8 1. No. 6. 



g 



Syner anskuet de store Yerdensmagter som Dyr. Imidlertid er 

 dette dog mere Billede end Virkelighet!; thi man mangler her den 

 rhythmiske Bevægelse, den klare Gjentagelse af det samme Kreds- 

 løb som i Dyrelivet. Ligheden bestaar væsentlig deri, at, hvad 

 der i Nationens Befolkning udgjør dets dunklere Naturgrund, saavel 

 af medfødte Instinkter som af Eiendommeligheder, der ere erhver- 

 vede ved Reflexion, Efterligning, Historie, i det nationale Fællesliv, 

 ved den Forstærkning, som tilveiebringes af de Manges Deltagelse, 

 faar saa stor Tydelighed og Magt, bringes saaledes frem i Dagen, 

 ^t det bedre kan blive Gjenstand for Kulturens Gjennemarbeidelse. 

 En Nation, som maa undvære den levende Forbindelse med de 

 øvrige, vil nok paa en Maade danne en i sig afsluttet Enhed og 

 kan maaske kalde sig selv et himmelsk Rige eller Liv; men det vil 

 netop i denne isolerede Stilling synke ned til en Plante eller dyre- 

 lignende Existens, hvor dets Indbyggere ganske overvældes af 

 Naturindtrykkene uden at kunne beherske dem. Ligger Folket i 

 stadige Kampe med sine Naboer, saa vil en anden Side af Dyre- 

 livet udvikle sig, nemlig ikke de fredelige rhythmiske Instinkter, 

 men den egoistiske Kamp for Tilværelsen. Den politiske Moral 

 er under saadanne Forhold gjerne lav og samvittighedsløs. Rænke- 

 spil og Rovbegjærlighed har karakteriseret samme fra de asyrisk- 

 babyloniske Stater til Nutidens Stormagter. En enkelt Borger 

 staar et væsentligt Trin høiere paa Ideens Stige end den Natio- 

 nalitet eller Magt, hvortil han hører. Thi en Borger er en Person- 

 lighed med udødelig Sjæl, medens en Stormagt er forgjængelig. 

 Hin kan handle ædelt og med Samvittighed. Af denne kan man 

 neppe nogensinde vente sig saadant. 



Et Folk kan saaledes ikke tilfredsstille Fordringerne til en 

 Personlighed. Der er her en Dualisme mellem Natur og Aand, 

 hvorved en levende Organisme, et Subjekt — Objekt umuliggjøres. 

 Men heller ikke disse Genier eller Guder for visse Idrætter, saa- 

 som for Krigskunsten, Lægevidenskaben, Digtekunsten, kunne tiL 

 lægges Personlighed, omend (hundene hertil ere ganske andre. 

 Her er nemlig DilTerentiationen allerede foregaaet. En Gud for 

 en Videnskab eller Kunst maatte vel være en Personlighed, som i 



