10 E. F. B. HORN. OM PERSONLIGHEDSBEGREBETS RETTE OMFANG. 



en saadan Videnskab eller Kunst har sin legemlige Aabenbarelse. 

 Der maatte da existere et Stof, som ved Personens Virksomhed 

 omsættes i Aand. Dette Stof gives nok. Men det er af en ganske 

 anden Art end selve Digtningen. Det kan f. E. være Naturen, 

 Menneskehjertet, Fædrelandet; og Guden maatte da beherske eller 

 leve i alt dette, hvilket leder Forestillingen hen paa noget ganske 

 andet end de nævnte Kunster eller Aandsvirksomheder selv. Disse 

 Guder ere altsaa rene Abstraktioner eller Dele af en større Enhed, 

 hvilken maatte benævnes med ganske andre Navne. En Gud for 

 Digtekunsten, Musiken el. 1. er kun en enkelt Aabenbaringsmaade 

 for den altomfattende Guddom, der har skabt Himmel og Jord, og 

 som lever i den hele Verdensharmoni. 



Jeg har søgt at begrændse Personlighedsbegrebet baade lige- 

 overfor de Mange, saasom Darwin o. A., der gjøre Grændsen mel- 

 lem Mennesker og Dyr usikker, og tillige at prøve, hvorvidt der 

 ligger noget til Grund for adskillige halvt poetiske, halvt meta- 

 fysiske Forestillinger om personlige Existentser af upaaviselig 

 Natur. Jeg maa dog gjentage en Bemærkning fra min tidligere 

 Afh. (s. S. 14), nemlig den, at Mathematiken ikke tilsteder os at 

 finde nogen Grændsebestemmelse mellem Menneskets og Guds 

 Personlighed. Det tidligere Udviklede vil sætte os i Uvished om, 

 hvem der i Grunden er Subjektet i de nævnte Differentiationer og 

 Forkortninger. Fra mathematisk Synspunkt er der vel neppe 

 nogen Hindring for, at et og samme Subjekt er virksomt overalt; 

 at der altsaa i Grunden kun gives en eneste ganske almen Person- 

 lighed, et logisk Jeg, ligt hint X, som er det logiske Subjekt, der 

 hos Fichte ligger til Grund for den Dom: A = A. Det er muligt, 

 at de enkelte Menneskesjæle med sine Intelligentser kun ere Verk- 

 steder, hvor et saadant X udfører sine Operationer og saaledes 

 kommer til sukcessiv Bevidsthed om sig selv. Vistnok har hvert 

 Menneske sin Ligning. Men der er jo intet iveien for, at en en- 

 kelt Person, efter en almindelig Methode, behandler alleslags Lig- 

 ninger. Vi komme altsaa efter denne mathematiske Methode slet 



