CHRISTIANIA VIDENSK.-SELSK. FORHANDL. 18 8 1. No. 7. 



3 



Den forreste Profillinie er, især hos den unge Han, temmelig 

 stærkt indskaaret, med bølgeformig Rand ; saaledes er Partiet uden- 

 for Øjnene convext, hvorefter det atter bøjer sig bølgeformigt ind 

 mod Pectoralspidsen. Hos de gamle Hunner er Linien mere lige- 

 løbende. 



Den bagre Profillinie er næsten ret nærmest Pectoralens Spidse, 

 men stærkt afrundet ned mod Ventralerne. 



Ventralernes forreste Parti i Randen er takket efter Straa- 

 lernes Antal, det bagre med afrundet Rand. 



De 2 Dorsaler ere adskilte ved et Mellemrum, der i det højeste 

 er lig Halvdelen af Iste Dorsals Grundlinie, undertiden kortere; i 

 Regelen er det opfyldt af Tome. 



En lav Caudal tilstede; dens Grundlinie har en Længde om- 

 trent som Grundlinien af 2den Dorsal. 



Den unge Han har endnu kun korte Hjælpegenitalier; deres 

 Længde neppe større, end Ventralernes. Hos den udvoxede Han 

 ere de særdeles lange. 



Legemets Rnhed. (Asperities of the disk). 



Hos den unge Han er hele Oversiden glat overalt; dog findes 

 enkelte smaa, næsten umærkelige Torne paa Partiet mellem Øjnene 

 og Randen af Snuden, samt indenfor Pectoralspidserne; disse 

 sidste, der øjensynlig ere de fremspirende „Kardetorne", ere endnu 

 saagodtsom umærkelige. 



Desuden findes en Samling Smaatorne og Ruheder langs Over- 

 randen af Orbita, hvor 4—5 mindre Torne danne en Række; disse 

 ere dog mindre, end Haletornene. 



Hos de gamle Hunner er ligeledes Oversiden hovedsagelig 

 glat; dog ere de ru Partier her tildels noget mere udbredte, hvad 

 der ogsaa staar i Overensstemmelse med den frodigere Udvikling 

 af Haletornene. 



Exemplar No. 2, en næsten udvoxet Hun, har Oversiden 

 ligesaa glat, som hos den unge Han, eller endnu glattere, idet der 

 her intet Spor er af Ruheder indenfor Pectoralerne. 



Exemplar No. 3, en fuldt udvoxet Hun, er mere ru og torne- 



opfyldt, end noget af de øvrige hidtil undersøgte Iudivider. Saa- 



1* 



