CHRISTIANIA V1DENSK.-SFLSK. FORHANDL. 188 1. NO. 9. 3 



her, hvor overmaade forsigtig man maa være med slutninger an- 

 gaaende bergarters eruptive oprindelse paa grund af indesluttede 

 brudstykker af fremmede bergarter eller gange ind i disse. 



Vi skal nu tage et par exempler fra steder, hvor vi udeluk- 

 kende har hornblendegneis ; vi kan fornemmelig se dennes strøg 

 ved hjælp af de fine lag af kvarts og feldspath, som ligger i den. 



Paa fig. 4 ser vi, hvorledes disse lag undertiden 

 sender ud udløbere, som skjærer tvertover skik- 

 terne. Jeg har flere gange lagt mærke til, at 

 disse lag ved slige anledninger pludselig taber i 

 mægtighed, og grunden dertil er rimeligvis, at de 

 har afgivet en del af massen til udløberen. Paa 

 fig. 5 har vi paa begge sider lag med en blanding 

 af kvarts og feldspath; mellem disse gaar der en 

 del finere kvarts — feldspath-lag. De to tykke lag 

 er forbundne med en slags gang, som bestaar af den samme 

 mineralblanding som lagene ved siden. Der, hvor denne for- 

 bindelsesgang møder de fine lag, har den paa en maade sat sig i 

 forbindelse med dem, idet den for hver gang gjør en bøjning for 

 at kunne følge dem et lidet stykke. 



Alle disse fænomener kan jeg ikke udtyde paa anden maade, end 

 at gneisen dengang, da udløberne pressedes ind i hornblendeskife- 

 ren, eller da gneismasse trængte sig ind imellem brudstykker af 

 denne bergart, endnu havde en slags blød og 

 F s 5 - seig konsistens, medens derimod hornblende- 



skifercn var relativt skjørere eller stivere. I 

 overensstemmelse med dette har jeg flere 

 gange lagt mærke til, at ved større krusnin- 

 ger i grundfjeldet gaar hornblendeskiferen 

 næsten sin uforstyrrede gang, og jeg har der- 

 for oftere foretrukket at maale strøg og fald 

 ved denne fremfor i gneisen. 



Til den opfatning, at grundfjeldets fold- 

 ning fandt sted i en tid, da bergarterne endnu var i en blød form 



og ikke i den nuværende faste, krystallinske, tvinges vi endnu 



l* 



Fig. 4 



