CHRISTIANIA VIDENSK.-SELSK. FORHANDL. 1 8 8 1. No. 9. II 



Om grauiteus struktur og iudre byguiug. 



Det er en meget bekjendt kjendsgjerning, at de eruptive berg- 

 arters afsondringsttader staar i en eller anden relation til afkjølings- 

 fladerne. Kristianiadalens grønsten-gange og dækker er saaledes 

 afsondrede parallelt og lodret grænserladen, og ligeledes er den 

 yngre granit og syenit lige ved grænsen afsondret saavel parallelt 

 som lodret denne, men den sidste afsondringsretning vedvarer kun 

 saa længe som de respektive bergarters tætte struktur, o: den tin- 

 des kun paa de steder, hvor graniten eller syeniten atkjølede sig 

 hurtigere end sædvanlig. For Kristianiasyenitens vedkommende 

 kan dette studeres ved Grefsenaasen, nær badet (se rig. 9). 



Da jeg her ikke vil tegne idealprofiler, men kun ved hver tegning 

 gjengive, hvad jeg har seet i hver styrtning°etc, saa^. har;jeg^her 

 delt mit profil i to, hvoraf det undre er tåget i kun ca. 30>- af- 

 stand fra det øvre og parallelt med dette. Man kan^af_ disse to 

 se, at syeniten yderst ude er „syenitfod", men at den^derpaa hæver 

 sig, idet den skyver de stærkt sammenpressede siluriske skifere 

 foran sig. Fjeldet er ved A meget brat afskaaret, saa at man 

 nøjagtig kan bestemme, at grænserladen medlem syenit og silur her 



Fig. 9. 



s 



