16 J. H. L. VOGT. XOGLE BEMÆRKXIXGEB OM GEAXIT. 



altsaa saavel i ældre som yngre graniter, og snart i stribede, snart 

 i ustribede varieteter. Det syntes specielt at være almindelig i 

 den tætte eller rinkornede granit nær grænsen ved Hortekollen. 

 Det har aldrig været saa stærkt fremtrædende, at man har kunnet 

 løbe fare for at forveksle zonerne med gneisens skikter. Grunden 

 til disse zoner maa rimeligvis have været, at ved størkningen har 

 visse partier, som samtidig gik over i fast form, havt en fra det 

 almindelige noget afvigende chemisk sammensætning eller har kry- 

 stalliseret ud under forskjellige forholde. Det interessante er, at 

 disse zoner gaar parallelt bænkene, hvilket atter taler for, at kry- 

 stallisationen har foregaaet fra bænk til bænk. Samtidig med 

 denne zonestruktur vil jeg omtale, at graniten lettere spaltes op 

 parallelt bænkene end i hvilkensomhelst anden retning. 



Vi har seet, at bænkene nær afkjølingsfladen var parallel denne, 

 og at størkningen mod dybet foregik fra bænk til bænk; følgelig 

 maa i de store træk de bænke, som ligger i den nuværende over- 

 flade, have været parallelle med den Sydende masses oprindelige 

 overflade. I de af mig i sommer undersøgte distrikter danner 

 bænkene meget ofte ea. X-S gaaende forhojninger eller fordyp- 

 ninger, saaledes ved Idefjorden, Drammensfjorden, Tonsen- ogRavns- 

 aasen, øerne og sundene ved Bolærerne etc. Følgelig maa den 

 størknende granit eller syenit have havt bølgedale og bølgebjerge, 

 som meget ofte har gaaet omtrent i meridianens retning; dette 

 kan enten være tilfældigt, eller det kan kanske sættes i forbindelse 

 med jordens rotation om sin axe. 



Jeg har allerede før (se ..Granitens og syenitens bænkning i 

 forhold til den nuværende overflade". Geol. foren. forh. 1879) be- 

 skrevet, hvorledes ved de der omhandlede felter den nuværende 

 overflade i sine store træk afhænger af granitens og syenitens 

 bænkning. Jeg har i sommer udstrakt disse undersøgelser over 

 større felt, og overalt har den samme regel gjentaget sig. For 

 Kristianiasyenitens vedkommende vil jeg for en del henvise til 

 mine tidligere undersøgelser. hvoraf jeg her kun vil give et resumé. 

 Baade ved Grefsen-, Tonsen- og Ravnsaasen (se kartet) danner 

 bænkene uhyre pukler, som er langstrakte i 2S"-S'lig retning. Jeg 



