CHRISTIANIA VI l> KNSK . - SKl.KK. FOKHANDL. 18 8 1. No. 9. 27 



syenit og silur. Alle de gange, jeg saa (og disses antal var ca. 

 20), stryger omtrent parallelt med grænsen, og overalt, hvor jeg 

 Døjagtig har kuunet observere gangenes fald, har dette været ind- 

 over mod syeniten, og faldets størrelse har været ca. 70°. Ved 

 daarlige snit har jeg undertiden maattet nøje mig med at bestemme 

 gangenes stilling som omtrent vertikal. I de to profiler fra Gref- 

 senaasen (se fig. 9) og fra de store stenbrud ved Tonsenaasens 

 SO'lige fod forbi Kulaasens vestre f od (se fig. 13) sees, at netop i 



Fig. 13. 



Silurisk brudstykke. 



Profilets længde ca l kilom. 



eller lige ved skifernes ombøiningspunkt tindes der gange fra sye- 

 niten, og man kan kontrollere, at disse gange omtrent følger fold- 

 ningernes axelinjer. Ifølge Dr. Th. Kjerulfs undersøgelser ved vi, 

 at de siluriske skifere foldedes ved granitens eller syenitens frem- 

 brud o: samtidig med udsendelsen af de omtalte apofyser. Gran- 

 den til, at disse saa ofte findes netop i axelinjerne, raaa være, at 

 de havde lettest for at trænge frem der paa grund af de ved fold- 

 ningen opstaaede spændinger ved ombøjningspunktet. Foran Sogns- 

 vandet, ved Hørtekollen (se tverprofil fig. 10, b) og ved Rødtangen 

 ved mundingen af Drammensfjorden kan man iagttage den samme 

 regel om de yngre granitgangcs forekomst. Dette udelukker dog 

 ikke, at der ogsaa andre steder i skiferne findes yngre granit — 

 eller svenitgange (se bl. a. profil no. c. fra Hørtekollen), som maa 

 være fremkaldte ved mere uregelmæssigt virkende kræfter. 



Meget forskjellige er forholdene ved den ældre granits grænse. 

 Det har længe været bekjendt (se Kjerulf, Udsigt, s. 184), at 



