CHRISTIANIA VIDKNSK.-SELSK. FORHANDL. 188 1 No. 9. 



29 



sendte helt op i den allerede næsten afkjølede skorpe. De grov- 

 kornige gange derimod flyder næsten over i den omgivende berg- 

 art; de er derfor rimeligvis opstaaede nede i den kun halvstørk- 

 nede masse. I saa fald maa vi paa grund af sidestenens veghed 

 vente, at grænserne for revnerne ikke blev regelmæssige og ret- 

 linjcde, og vi finder, at de grovkornige gange lier paa samme maade 

 som pegmatitgangene i grundfjeldct snart svulmer op, snart igjen 

 svinder ganske ind; ofte, muligens altid, har revnerne igjen lukket 

 sig. Afkjølingen vil da kunne foregaa med ro, og desuden vil den 

 forcgaa langsomt paa grund af den omgivende bergarts varme. 

 Begge disse omstændigheder vil fremkalde mineraler af stort korn. 

 De sidste bemærkninger gjælder, i overensstemmelse med vore tid- 

 ligere hypotheser om grundfjeldets tilstand ved den ældre granits 

 frcmbrud, ogsaa om de granitgange, som findes i gneisen nær ved 

 granitgrænsen. I det hele tåget ligner den ældre granits to slags 

 gange o: (de, som gaar igjennem granit, og de, som gaar igjen- 

 nem gneis) hinanden saaledes, at vi i det følgende vil beskrive 

 dem under et. Vi kan i disse gange nær Fredrikshald adskille to 

 typer-, i den første har vi kjødrød orthoklas (mikroklin?), lidet oli- 

 goklas, hvid kvarts og sort biotit, i den anden hvid orthoklas, 

 meget oligoklas, glaskvarts og lys muscvovit. Skriftgranit findes i 

 begge slags gange, uanseet disses mægtighcd. I gangene i grani- 

 ten er type no. 2 den hyppigste, i dem i gneisen derimod no. 1. 

 I pegmatitgangene i gneisen ved Moss, hvor der i den sidste tid 

 er udvundet en mængde feldspath, kan man adskille de ramme 

 typer; inddelingen er her af praktisk betydning, da orthoklasgan- 

 gene er drivværdige, oligoklasgangene derimod ikke. I type no. 2 

 findes der en mængde topaser og store beryller, i no. 1 derimod 

 det nye, columbitlignende mineraler „Aancrødit" (Brøgger: Geol. 

 foren. forh. 1881) og muligens flere, endnu ikke nøjagtig undersøgte 

 metalstene. Ligeledes fandt jeg i en granitgang af type no. 1 1 

 den stribede granit paa Sauø nær Fredrikshald det sjeldne minerai 

 euxenit, som før kjendes fra de ArendaPske pegnatitgange i gneis; 

 her er nok en overensstemmelse, vistnok af lidet værd, mellem 

 pegmatitgange i gneis og granitgange i ældre granit. 



