Om Urinsyrens Forhold til Kobberoxyd 

 og Alkali. 



Af 



Prof. Worm Muller. 



(Meddelelse fra Universitetets fysiologiske Institut.) 



Den normale Urin indeholder altid Stoffe, der ligesom Sukker 

 dels kan holde Kobberoxyd opløst i alkalisk Vædske, dels kan re- 

 ducere samme. De Bestanddele, der besidder den førstnævnte 

 Egenskab, er ikke nærmere undersøgte. Opmærksomheden har væ- 

 sentlig været henvendt paa de Substantser, der kan reducere Kob- 

 beroxyd, da fortrinsvis disse kan give Anledning til Skuffelse, naar 

 man vil paavise Sukker i Urinen ved Hjælp af den Tromm er' ske 

 Prøve. Berlin 1 gjorde først opmærksom paa, at Urinsyre reduce- 

 rer Kobberoxyd i alkalisk Vædske; efter Winogradoff 2 og Kiihne 3 

 besidder ogsaa Kreatinin denne Egenskab, hvilket derimod efter v. 

 Babo og Meissners 4 samt Seegens '' Undersøgelser ikke skal være 

 Tilfældet. Med Hensyn til Reduktionen synes der forsaavidt at 

 beståa en Forskjel mellem disse Stoffe og Sukkeret, som efter v. 

 Babo og Meissner Urinsyre og Kreatinin resp. deres Dekomposi- 

 tionsprodukter i den kobberholdige alkaliske Vædske i større eller 

 mindre Grad skal have den Evne at hindre det dannede Kobber- 



1 Joura. tiir praktische Chemie. Bd. 71. 1857. S. 184. 



-' Virchow's Archiv f. path. Anat. Bd. 27. 1863. S. 552 og 565. 



3 Lehrbuch d. physiol. Chemie. 1868. S. 505 og 519. 



4 Zeitschrift f. rationelle Medicin Ste Reihc. B. 2. 1858. S. 329. 

 r> Secgen. Der Diabetes mcllitus. 2te Aufiage. 1875. S. 208. 



Vid.-Selsk. Forh. 1881. No. 11. 1 



