24 OM KREATIXLXETS FORHOLD TIL KOBBEROXYD OG ALKALI. 



20—25 Sekunder. Paa denne Maade gav i en Krealininopl. af 0,1 pCt. 0,03 pCl. 

 Sukker god Reaktion efter 5-10 Minuter, 0,027 pCt gav inkonstant og 0,023 pCt. 

 ingen Reaktion. — I en Kreatininopl. af 0,07 pCt. gav derimod 0,020 pCt. Sukker 

 god Fældning, men ikke 0,019 pCt.; i dette Fald indtraadte Fældning ved en Krea- 

 tiningehalt af 0,05 pCt , der imidlertid fuldstændig hindrede Paavisningen af 0,012 

 pCt. ; denne gav Reaktion ved 0,025 pCt. Kreatinin, som her hindrede Paavisningen af 

 0,01 pCt — Anstillet paa denne Maade var Reaktionen altsaa ikke fuldt saa fin som 

 i Vandbad af 70°, hvor det lykkedes at paavise Sukkeret i en 0,008 pCt.s Opløs- 

 ning. — Det sidste Forsøg gjentoges derfor med den Forskjel, at der istedetfor 2 Kem. 

 alkalisk Seignettesaltopl. tilsattes 2 Kem. normal Kalilud og 0,5 Kem. alkalisk 

 Seignettcsaltopl., og her lykkedes det ogsaa at faa Reaktion ved 0,01 pCt. Sukker. 



Sammenlignes Forsøgene ved Koghede og 70° C, viser der 

 sig en vis Forskjel, forsaavidt som der ved Koghede konstant kom 

 Udfældning af Kobberoxydul ved 0,023 pCt. Sukker og en Kreati- 

 ningehalt af 0,1 pCt., medens ved 70° C. Udfældningen først ind- 

 traadte ved 0,027 pCt. Sukker. Den Betragtningsmaade ligger her 

 nær, at da Reduktionen ved Koghede er fuldstændigere end ved 

 lavere Temperatur, vil der i sidste Fald være udskilt en forholds- 

 vis mindre Mængde Oxydul, saa at man ikke faar nogen karak- 

 teristisk Reaktion, før Sukkergehalten er større. 



Da der i Urinen findes en ikke ganske ringe Mængde Krea- 

 tinin, er man vel berettiget til heri at søge en veesentlig Grand til, 

 at man ikke faar Udskillelse af Cu 2 i Uriner af meget ringe 

 Sukkergehalt. Af største Vigtighed vikle det nu være paa en 

 eller anden Maade at kunne neutralisere denne Kreatininets skade- 

 lige Indflydelse, og det har lykkedes at kunne lette Reaktionen 

 ved Tilsætning af en større Mængde CuS0 4 , end Kreatininet selv 

 kunde reducere. Vistnok har dette stor Betydning, men det viste 

 sig imidlertid, at Forholdet mellem Sukker og Kreatinin er saa 

 dominerende, at det vikle være nødvendigt at fjerne Kreatininet 

 for at faa en ømfindtlig Reaktion. Ved Filtrering gjenncm Dyr- 

 Jcul kan man ikke adskille Sukker fra Kreatinin, da begge gaa 

 (forstørstedelen) med Lethed over Filtratet. 



Den eneste Udvei turde være at fjerne Kreatininet ved Hjælp 

 af Zinkklorid, hvad Winogradoff 1 i et Forsøg med Urin har gjort, 



1 L. c. S. 555 : „39 Verstich. 300 Ccm. diabetischen Harns wurden mit 300 Cern. 

 normalen Harns gemischf ; das Gcmisch reducirte bei der Trommcr'seheu Prohe 

 das Kupferoxyd sehr stark, aber es bildete sich bei der Reduetion kcin Nieder- 



