■i 



M. FOSLIE. OM NO GLE NYE ABCTISKE HAV ALGER. 



til er det tykt, uigjennemsigtigt, men aftager gradvis opad. De 

 øverste smaagrene er allid ukortikerede. Mellemleddene i de af 

 et tyndt kortikallag beklædte smaagrene er 2-8 gange, og i de 

 øverste, ukortikerede, 17 2 — 2 gange længere end brede. — Hos 

 friske eksemplarer er farven næsten hvid-glinsende eller svagt 

 brunlig undtagen i de frugtbærende smaagrene, som har en mør- 

 kere farve. Tørret antager den helt igjennem en mørkere farve, 

 som dog er noget lysere end hos P. fibrillosa (Di 11 w.) Grev. — 

 Den eiendommelige lyse farve hos friske eksemplarer er vistnok 

 en følge af de lokale forhold. Havbunden ved Russemark bestod 

 af fin, lys sand, som var blandet med mindre stene, og våndet var 

 ualmindelig rent og klart. 



P. Schiibélerii toges i slutningen af august og bar da talrige 

 sporocarpier og tetrasporangier ; en stor del af disse organer var 

 dog ikke fuldt udviklede. Sporocarpierne (pl. I, fig. 3) har en 

 afvekslende modsat eller tildels noget ensidig anordning paa smaa- 

 grenene; fuldt udviklede er de 350 — 550 ;j. høie og 300—530 \>. 

 tykke paa det tykkeste, i almindelighed ustilkede, men undertiden 

 med en meget kort, tyk stilk. Tetrasporangierne (pl. I, fig. 1 — 2) 

 udvikles i de øverste eller (sjeldnere) næst øverste, noget opsvul- 

 mede smaagrene, nær disses top, et enkelt eller (mere alm.) to i 

 hver; fuldt udviklede har de en kuglerund eller næsten kuglerund 

 form, 60 — 90 [j. i diameter. — De sporocarpiebærende eksemplarer 

 bærer i toppen af smaagrenene og i regelen ved hvert sporo- 

 carpium smaa knipper hyaline haar. Hos tetrasporangiebærende 

 eksemplarer er disse haar færre og sidder altid i toppen af 

 smaagrenene. 



Ved Russemark i Porsanger-fjord var denne art temmelig al- 

 mindelig paa 2—4 favnes dybde, fæstet til smaa stene og snegle- 

 huse sammen med Ceramium og Punctaria. 1 



1 Det maa bemerkes, at denne art i det væsentligste er beskreven efter tørrede 

 ekaemplarer. Nogle i glycerin samt glycerin og spiritus opbevarede eksemplarer 

 viste sig efter faa maaneders forløb næsten destruerede. Andre Polysiphonler, 

 som opbevaredes paa samme maade, havde holdt sig godt. 



