G O. PIHL. OM ATTRACTIONEN MELLEM TO CIRKELPERIPHERIER. 



tager mellcm Peripherierne, forøges derimod Vinkelen, hvorved At- 

 tractionen i Cirkelaxens Retning faar Betydning ogsaa for fjernere 

 Partiers Vedkommende. Men et større Parti af Peripherien, som 

 nu inddrages under Attractionens Indflydelse, kan ikke længere 

 betragtes som en ret Linie; Virkningen af Krumningen gjør sig 

 nu gjældende, saaledes nemlig, at da Antallet Puneter, hvoraf den 

 krumme Linie bestaar, er større end Antallet Puneter af en ret 

 Linie inden samme Attractionsfelt, saa vil den collective Virkning 

 af den krumme Linie være større end af den rette, og da Til- 

 trækningen mellem et Punct og en uendelig lang ret Linie aftager 

 omvendt med Afstanden selv, medens den for den krumme Linie 

 er stærkere, saa maa den ligeoverfor denne aftage i et langsom- 

 mere Forhold end omvendt med Afstanden i Iste Potens; og dette 

 Forhold maa vedblive saa længe, indtil de fjerneste Partier af 

 Krumningen ere blevne inddragne i Punctets effective Attractions- 

 sphære, hvorefter den selvfølgelig maa aftage i et alt hurtigere 

 Forhold, ettersom den Vinkel, som Attraetionsretningen efter- 

 haanden kommer til at danne med Peripheriaxen, bliver mindre, 

 indtil den omsider paa store Afstande bliver omvendt propor- 

 tional med Afstandenes Qvadrater. 



Naar to Cirkelperipherier med fælles Axe, men forskjellig 

 Radie, ligge i samme Plan, er deres Attraction i Axens Retning 

 naturligvis = 0, da hele Attraetionen udøves i Retninger parallelt 

 med det fælles Plan. Men eftersom Planerne fjernes fra hinanden, 

 voxer Componenten af Attraetionen i Axens Retning, og dette i 

 Begyndelsen mange Gange hurtigere, end Afstanden mellem Peri- 

 pherierne tiltager. Attraetionen i Axens Retning maa derfor tiltage, 

 eftersom Peripherierne fjernes fra hinanden saa længe, indtil Virk- 

 ningen af deres indbyrdes Fjernelse ophæver Virkningen af Til- 

 vanten af den verticale Component, hvorefter den ligesom for 

 Peripherierne med lige store Radier maa igjen aftage, og nu hur- 

 tigere og hurtigere, indtil det paa store Afstande sker omvendt 

 proportionalt med Afstandenes Qvadrater. 



Et Blik paa Tabel II vil vise, at de til samme Afstande sva- 

 rende Attraetioner for de forskjellige Peripheripar afvige saa be- 



