Den 21de Januar. Philosophisk-historisk Classe. 



1. Caspari omtalte Gennadius af Massilias's Skrift liber de 

 ecclesiasticis dogmatibus og det ham tillagte Skrift de fide, hvilket 

 sidste han havde fundet i Haandskrift i Miincheu. Han paaviste, 

 hvorledes det første Skrift, der i Haandskrifterne dels er uden 

 Forfatternavn, dels henføres til flere bekjendte Kirkelærere fra 4de 

 til 7de Aarhundrede, maatte være forfattet i Slutningen af 5te 

 Aarhundrede og i Sydgallien, og at hele det dogmatiske Stand- 

 punkt (Semipelagianisme, Kritik mod Vigilantius, Eutychianerne 

 o. s. v.) henviste netop til Gennadius. Men hvis dette Skrift var 

 af Gennadius, var det dermed givet, at Troesbekjendelsen i Miin- 

 ehenerhaandskriftet ikke var af ham. 



2. G. Storm omtalte, hvorledes Haandskrifterne af Heims- 

 kringla ikke angav Snorre som Forfatter, og at dennes Forfatter- 

 skab støttede sig dels til Citater i andre islandske Sagaer, dels 

 til de norske Sagaoversætteres, Peder Claussøns og Laurents 

 Hanssøns, Vidnesbyrd, og at man i nyere Tid havde ment, at denne 

 Autoritet havde liden Betydning og kunde bero paa Enkeltmands 

 Gisning, idet Peder Claussøn kunde have laant fra sin Forgjænger. 

 Han paaviste derfor, at disse to vare ganske uafhængige af hin- 

 anden. Laurents Hanssøn boede paa Stiftsgodset Skoug paa Sartor- 

 Øen og døde som Lagmand i Stavanger i 1557 eller 58, da Peder 

 kun var 12—13 Aar gammel; og denne kan heller ikke senere 

 have lært Laurents's Sagaoversættelse at kjende, da denne allerede 



i 1551 var sendt til Danmark. Derimod kan det ved Sammen- 



1* 



