i>2 



Den danske Prinds Erik (donski) valgte sig et lignende Antal Led- 

 sagere, og de droge afsted til Gardarike, 24 sammen, derfra til 

 Miklagar&s, hvor de toge Tjeneste hos Keiseren i tre Aar. Her 

 erfarede de, at Ooinsakur maatte være det Land, som de Christne 

 kalde Paradis, og at det ligger „austr eigi langt frå Indialandi." 

 De droge siden til Syrien (til Syrlands). Derfra toge de først til- 

 søes, siden deels tilhest, deels tilfods lige til Indien. Efter 84 

 Dages Vandring kom de til mørke Herreder, og mange Dage der- 

 efter igjennem Skove og over Fjelde til en Aa, der kommer fra 

 Paradis og heder Phison. Derover var „ein steinbogi" (Bro), og 

 paa den stod en stor Drage med opspilet Gab, som truede dem, 

 der vilde over. Erik Danske blev bange og vendte om, ligesaa de 

 fleste øvrige; men Erik prænski tog draget Sværd i høire Haand 

 og en af Følget i venstre og gik lige ind i Dragens Gab. De kom 

 da ind i Mørket; men deraf kom de ud og saae da et skjønt Land, 

 lavt og jævnt. Efter lang Vandring her saae de noget, som lignede 

 en Hjelm, hænge i Luften. De gik nærmere og saae. at det var 

 et Taarn uden Stolper under, men der stod en Stige op til det; 

 de stege op og fandt der et prægtigt Huus med dækket Bord og her- 

 lige Retter; de spiste og dråk og lagde sig til at sove o. s. v. 1 



1 Denne Fortælling vidner mærkcligt nok om noget Kjendskab til indiske Forhold, 

 som man ikke skulde troe Nordboere i Besiddelse af i den Tidsalder, hvorom 

 her er Tale. Her berettes saaledes, at de Reisende, eftemt have passeret Indiens 

 flade Land, kom ind i mørke Skove og Fjeldegne, hvor de traf en Aa nled 

 Bro over, og paa don stod en Drage med opspilet Gab. Her synes at sigtes 

 til Riget Nepal, dor ligger i en bred og lang Fjelddal paa den sydlige. Side af 

 Himålaja. Englænderen Egerton, som i Aaret 1850 — 51 besøgtc Nepal, beretter 

 i sin Journal of a winters toår in India, Vol. I. p. 189, om Nepalesemes Skik 

 at udsmykke sine Templer og Huse med smukt Træskjærer;irbeide paa Tagskjær, 

 Kammer om Vinduer og Dure m. m., hvori jævnlig forekomme phanUstiske Dyr. 

 Han siger saaledes S. 190: „We crossed a narrow bridge over the shallow but 

 widc river having a gateway at each end of the bridge, suirounded by a kind 

 of coat of arms, with serpents or dragons for supporters." Om vi just ikke 

 tor paastaae, at Saga'en sigter til denne Bro, saa sigtcr den dog nok til en 

 lignende. Da Erik og hans Ledsager havde passeret Broen, saae de længere hen 

 „noget, som *ligncd«> en Hjelm, hænge i Luften." Dette Syn passer ganske for- 

 trinlig til Synet af de gamle buddhistiske Reliqviemonumenter , kablede Toper 



