116 



levende Stykker staaende paa friskt Søvand, lykkedes det mig dog 

 ikke at faa se Polypen udstrakt, saaledes som det i lignende Til- 

 fælde let sker med vore øvrige Coraller, f. Ex. Lophelia prolifera, 

 Amphelia ramea etc. : Stykkerne bibeholdt sit Udseende uforandret, 

 uden at nogen Polyp hævede sig over Banden af de smaa stjerne- 

 formige Aabninger. Inden i disse saaes dog ved Hjælp af Lupen 

 med Tydelighed i Vinklerne mellem de saakaldte ufuldstændige 

 Septa Spidsen af de opakt hvide Tentakler, der vare ialmindelig- 

 hed mere eller mindre indadbøiede mod Centrum, og dybt nede i 

 Bunden af Bægeret en ligeledes opakt hvid knudeformig Frem- 

 staaenhed. Dette var alt, hvad jeg paa det levende Dyr kunde ob- 

 servere, da det naturligvis ikke lod sig gjøre for mig paa en af 

 Bølgerne omtumlet liden Fiskerskøite at anstille nogen i Detail- 

 lerne gaaende mikroskopisk Undersøgelse eller Dissection. Imid- 

 lertid opbevarede jeg flere Stykker paa Spiritus for om muligt ved 

 min Hjemkomst at kunne faa noget nærmere Rede paa Dyret. En 

 saadan Undersøgelse har jeg nu foretaget, og skjønt jeg langtfra 

 betragter denne endnu som afsluttet, har jeg dog allerede m faaet 

 se saameget, at Dyret er væsentlig forskjelligt fra de øvrige Coral- 

 ler og rimeligvis slet ikke engang hører til Anthozoerne, men 

 snarere til Hydrozoerne. Ved heldige Gjennembrud af den sten- 

 haarde, men dog porøse Coral har jeg kunnet skaffe mig etnogen- 

 lunde Overblik over Polypeus almindelige Form og Forhold til 

 Corallen. Bægeret eller Polyphulen er temmelig dybt og kun i 

 sin øverste Del forsynet med de indad fremspringende Udbugtnin- 

 ger eller Folde (septa), medens disse i den nederste Del, saaledes 

 som allerede af Verrill (Notes on Radiata) er angivet, i Regelen 

 forbindes indbyrdes ved et circulært, Blad, hvorved fremkommer en 

 jevnbægerforinig central Hule omgiven af et bestemt Antal (5—10) 

 fuldkommen adskilte trange cylindriske Huler eller Kanaler, der 

 aabne sig oventil i Indbugtningerne mellem de saakaldte Septa. 

 I Bunden af denne central e Hule sidder det egentlige Polyplegeme, 

 der er meget lidet, næsten halvkugleforinigt og forsynet med en, 

 som det synes fremstrækkelig, skarpt begrændset. stump conisk 

 Snabel (proboscis), paa hvilken ingen Mnndaabning var at bemærke. 



