314 



allerede fremtræder i 13de Aarh., er Formen uregelret og Betyd- 

 ningen afvegen fra den ældre. 



Ordet forekommer ogsaa i nordiske Sprog. Kongen kaldes i 

 Sigordarkvida skamma 31 grantur haukstalda, af Tjodolv Arnorsson 

 Magnus den godes Skald (Snorra Edda I, 4G2) konr haukstalda 

 (haukstalla i ett Haandskr. er vel en urigtig Form, skjønt ogsaa 

 nynorske Bygdemaal, som nedenfor skal nævnes, har II for Id i 

 Ordet), Høvdingen i Oddrunargr. 6 vinr haukstalda; en versificeret 

 Opregning af Kongers Navne (Sn. E. II, 469, 551) indledes ved 

 Ordrene: man ek haukstalda heiti seg ja. Den noget forskjellige Be- 

 tydning uagtet synes det ikke tvilsomt, at dette er samme Ord. 

 Vi maa da som Form for Nominativ i Ental opføre haukstaldr. 

 Til oldeng. hagusteald skulde efter regelret Lydudvikling svare 

 oldn. hogstaldr. Holtzmann (altdeutsche Gramm. I, 97) mener der- 

 for, at haukstalda er et af de Ord, som bevise, at en Del afEdda- 

 digtene ikke oprindelig er optegnede i Nordisk. Der er vistnok en- 

 kelte sproglige Eiendommeligheder i de norrone mythisk-heroiske 

 Digte, som vise Paavirkning af andre germanske Stammers Digt- 

 ning (saaledes drekka ok dæma i Forhold til oldeng. drincan and 

 dréman). Men det her omhandlede Ord behøver ikke at være op- 

 taget udenfra; ti ogsaa hjemlige Ord kan lide en uregelret Lyd- 

 forandring derved, at de af det talende Folk blive satte i Forbindelse 

 med og i Form førte nærmere hen til andre Ord, med hvilke de 

 fra først af intet har at gjøre : ligesom pusund forandres til pushundrad, 

 heimolt til hcimhollt, preskoldr i senere Islandsk til prepskjoldr, 

 saaledes kan hogstaldr (eller egentlig hogstaldr, udtalt hag-) være 

 Mevel forandret til hauhstaldr, hvilken Forandring kan yærebleven 

 hjulpen frem derved, at man tænkte paa haukr en Helt. Og netop 

 ved samme Ord er jo en uregelret Lydforandring (ved Indflydelse 

 af stolz) indtraadt i hagcstolz, uagtet Ordet er gammelt i Høitydsk. 

 Medvirkende ved Indforelsen af den uregelrette Form haukstaldr 

 kan ogsaa den Omstændi^hed have været, at Ordet paa Island 

 kun havde holdt sig i Digtersproget. At Ordet ikke er et Laan 

 fra et unordisk Sprog, støttes nu derved, at det som Navn læses 

 i Valsfjord-Indskriften. 



