321 



Indskriften, og da Kand. Lorange vilde undersøge Haugen, hvorpaa 

 Runestenen stod, og andre omliggende Hauger, der maatte antages 

 at være fra den ældre Jærnalder, saa reiste vi sammen til Valdres 

 i Slutningen af Juni 1872. 



Den Haug, midt paa hvilken Stenen staar, var næsten 

 cirkelrund omtr. 50 Fod i Diameter, men temmelig lav; den bestod 

 af Rullestene med lidt Jord imellem dækkede af Grønsvær. Der 

 fandtes i den intet uden Spor af Kul og en ubetydelig Levning 

 af et Redskab af Jærn. Fra Haugen er der vid Udsigt tilAasene 

 paa den anden Side af Slidredalen og til Snefjældene i det fjærne. 

 I Nærheden er der mange Gravhauger, samtlige lave rundagtige. 

 Alle de, der er undersøgte, bestod ligesom den, paa hvilken Einang- 

 Stenen staar, af Stene med tyndt Jordlag over og var omgivne 

 med Fodkjæder; de viste Spor af Kul, tildels ogsaa af Stene, som 

 havde været udsatte for Ild. Paa enkelte af dem staa Bautastene 

 uden Indskrift. De forholdsvis faa Oldsager, som er fundne i dem, 

 er fra den ældre Jærnalder. Paa en Skraaning oppe i Aasen omtr. 

 100 Alen nord for Einang-Stenen paa et Jordstykke, som tidligere 

 hørte til Præstegaarden men nu er kjøbt af Forstvæsenet, er der 

 en Række af 6 Hauger, af hvilke de fleste nu er udgravne. I disse 

 er der gjort de fleste Fund, af hvilke det vigtigste er et Sværd, 

 der bærer en hjulformet Figur og et Navn med romerske Bogstaver 

 som Klingestempel (nu i Kand. Loranges Samling). Se nærmere 

 herom Loranges Afhandling om Spor af romersk Kultur i Norges 

 ældre Jærnalder, som vil blive trykt i Vidensk.-Selsk. Forh. for 

 1873. Paa Nesjabrotens Grund et Par hundred Skridt i Syd for 

 Einang-Stenen er et Par Gravhauger; i en Ager tæt ved disse 

 blev efter en Rydning fundet en næsten rund meget haard Sten 

 (omtr. 1 Fod i Diameter), der skal have ligget heitnede i Jorden; 

 i Stenen, der nu er i Kand. Loranges Samling, er indhugget en 

 Bindemne, som dog ikke kan bevises at være fra den ældre 

 Jærnalder. 



Einang-Stenen er uden Sidestykke i Norge, forsaavidt som 

 den er den eneste Runesten fra den ældre Jærnalder, der endnu 

 staar paa den Haug, paa hvilken den maa antages fra først af at 



Vidensk.-Selsk. Forh. 1872. 21 



