325 



4) PAr i Einang-Indskriften giver Vished for Rigtigheden af 

 den af mig i Tidskr. f. Philol. VII, 320 udtalte Mening, at oldn. 

 pær ikke, saaledes som Andre har troet, har udviklet sig af den 

 i Istaby-Indskriften forekommende Form PAIAr. Denne sidst- 

 nævnte Form staar uden Sidestykke. Jeg er nu tilbøielig til at 

 opfatte den paa følgende Maade: Istaby-Indskriften er maaské 

 ligesom Stentofte-Indskriften Efterligning i senere Tid af det ældste 

 Runesprog, dog i det hele en heldigere og mere følgerigtig Efter- 

 ligning. fcAIAit kan da mulig være et uheldigt Forsøg paa at 

 føre pær, der hørtes dengang Indskriften blev indhuggen, tilbage 

 til en ældre Form. 



RUNO kan efter Formen være Genitiv Flertal. Men Genitiv 

 kan, saavidt jeg skjønner, ikke passe i Sammenhængen, der synes 

 at kræve Accus. Flertal. Da PAb, med r staar lige ved Siden og 

 da endnu almindelig Oldnorsk har Formen runar med bevaret r\ 

 saa synes den udlydende Konsonant ikke at kunne have været for- 

 svunden i Udtalen. Jeg holder RUNO for en unøiagtig eller ret- 

 tere urigtig Skrivemaade for RUNOr. Denne Menings Rigtighed 

 støttes endnu mere derved, at RUNOr som Accus. Fl. læses i 

 Varnum- eller Jårsberg-Indskriften, der ellers har Eiendommelig- 

 heder, som tyde hen paa, at den er yngre end Einang-Indskriften, 

 og paa Tjorkø-Brakteaten, der sikkert er yngre. 



FAIHIDO tolker jeg som Præter. Indic. Iste Person Ental = 

 oldn. fada d. e. skrev. Dette Verbum er ah* edet af et Adjektiv, 

 som har betegnet: broget, spillende i mange Farver, blank; dette 

 Adjektiv heder oldn. far, oldeng. fdh, oht. féh, jfr. got. filufaiho 

 (saa Uppstrom, ikke filufaihu) Nom. Ent. Hunkjøn i den bestemte 

 Form, Ephes. 3, 10 i Cod. Ambr. A TroXujcofcaXoc. Nærbeslægtet 

 er græsk rcoixfroc. Oldindisk og andre beslægtede Sprog synes at 

 vise, at Roden oprindelig har betegnet bearbeide med et spidst 

 eller skarpt Redskab, skjære, ridse, stikke; det fortjener her at 

 mærkes, at Stammeverbet i flere beslægtede Sprog (Persisk, Slavisk), 

 ligesom i Germansk det afledede Verbum af samme Rod, er blevet 

 brugt om at skrive, hvorved man oprindelig har havt indridsede 

 Figurer for Øie. 



