329 



ved. 1 Dog fremsatte Eieren sin Paastand i uklare Udtryk, uden 

 at kunne nævne Enkeltheder, og af Erfaring véd jeg, at slige Ud- 

 sagn af Almuesmænd, der ikke forståa Runer, er upaalidelige. Jeg 

 er i dette Tilfælde ei tilbøielig til at tro derpaa. At Mindestenen 

 ikke nødvendig maa bære den Afdødes Navn, sees bl. a. af den 

 ovenfor meddelte Indskrift paa Valdby-Stenen ; ti at denne fra 

 først af sandsynlig har været sat inde i Haugen, gjør her intet 

 til Sagen. 



Det er ved Indskrifterne fra Valsfjorden og Einang, ligesom 

 ved andre Indskrifter med samme Slags Skrift, fuldstændig klart, 

 at Sproget ingenlunde er Gotisk, uagtet det i Alderstrin staar 

 Gotisken nærmere end noget andet nu kjendt germansk Sprog: 

 PAr afgiver bestemt fra got. pos, I>EWAr fra got. pins, Endelsen 

 -Ar fra got. -s uden a, -Ir fra got. -s uden i, -AS fra got -is, -DO 

 fra got. -da. Ogsaa forekommer det mig klart, at Sprogformerne 

 i disse to Indskrifter vel lade sig forlige med den af Dr. Wimmer 

 og mig forfægtede Mening, at Sproget i den ældre Jærnalders 

 nordiske Indskrifter hører til samme Afdeling af den germanske 

 Sprogstamme som det fra Rune-Indskrifter med den kortere Rækkes 

 Runer, fra Edda-Digtene, Sagaerne og Middelalderens Love kjendte 

 nordiske Sprog; at de grammatiske Former i „01dnordisk", der 

 først kj endes af Indskrifter fra 9de og 10de Aarh., vise tilbage til 

 og kan forklares af de grammatiske Former i den ældre Jærnal- 

 ders nordiske Runesprog; at de grammatiske Afvigelser i „01d- 

 nordisk" fra andre germanske Sprog, forsaavidt de tillige er Af- 

 vigelser fra det ældste nordiske Runesprog, bero paa en senere 

 Udvikling eller Ændring inden det eller de nordiske Sprog. 



Uagtet det ældste nordiske Runesprog med Hensyn til Alders- 

 trin staar Gotisken nærmere end noget andet nu bevaret germansk 



1 Paa et saadant Stykke var der en ufuldstændig Bogstav F (der ikke kunde være 

 Runen £)• Eieren paastod, og vistnok med rette, at det var E d. e. Einang, 

 hvilket havde været skrevet (i nyere Tid) paa Bagsiden, medens der paa For- 

 siden havde staaet N d. e. Nesja; Stenen var derved betegnet som Grænsesten 

 mellem Gaardene Einangs og Nesjas Eiendomme. 



