330 



Oldsprog. hvilket ogsaa viser sig ved Ordforraadet, røber det navn- 

 lig ved Bøiningen af Nomina nærmere Slægtskab med andre ger- 

 manske Oldsprog (Engelsk. Frisisk. Saksisk, ja endog Høitydsk) end 

 med Gotisk. Saaledes har oht. oldsaks, mni, oldeng. wine. i ældste 

 Tid ici» i og andre Nominativer af /-Stammer med kort Rodsta- 

 velse bevaret Stammens udlydende Vokal. Med £>Ar stemmer i 

 Vokal overens oldeng. pd, oldfris. tha (derimod oldsaks, thie, thea, 

 oht. dio). Genitiv Ental af a-Stammer ender i Frisisk og Saksisk 

 i den ældste Tid paa -as (Førstemann i Kuhns Zeitschrift XVI, 

 S. 323). Af de i de to Indskrifter forekommende Former synes 

 -DO i Præt. Indic. Iste Ps. Ent. at kunne betegnes som sandsynlig 

 særlig nordisk. 



De to her behandlede Indskrifter give ny Støtte for den Mening, 

 der nu tor siges forlængst at være bleven en Kjendsgjærning, at 

 den længere Rækkes Runer og det Sprog, til hvis Udtryk de 

 brugtes, ikke tilhørte en enkelt Stamme i mindre Dele af vort 

 Land, men at denne Skrift og dette Sprog brugtes overalt, hvor 

 Norge i hin Tid var fast bebygget; der er ikke fundet det aller- 

 ringeste Spor til, at der i hin Tid brugtes nogen anden Runeskrift 

 eller taltes noget andet germansk Sprog i Landet. Og den Skrift 

 og det Sprog, som i den ældre Jærnalder brugtes i Norge, vai" 

 ialfald i alt væsentligt fuldstændig overensstemmende med den 

 Skrift og det Sprog, som hørte hjemme i alle andre Dele af Nor- 

 den. Af de hidtil tolkede Indskrifter har man ikke kunnet paavise 

 en eneste væsentlig (ja neppe nogen uvæsentlig) dialektisk Sprog- 

 forskjel. Det Tungemaal, der klinger til 03 fra Fjældharaineren 

 ved Valsfj orden, er fuldkommen det samme som det, der tydes ud 

 af Tegnene paa Dopskoen fra Torsbjerg Mose. 



At Valsfj ord-Indskriften og Einang-Indskriften er fra den ældre 

 Jærnalders Tid, maa paa Grund af deres Skrift og Sprog nødvendig 

 antages. Ingen af dem viser i Skriftform eller Sprogform noget 

 Spor, som kunde tyde paa at de skulde høre til den ældre Jærn- 

 alders Slutning; ti et saadant Spor tør hverken tindes i RUNO 

 paa Einang-Stenen eller i GODAGAS i Valsfj ord-Indskriften (om 

 jeg end har forklaret sidstnævnte Form som sammendragen). Navn- 



