345 



Jordstykke, livorpaa den i 1863 udgravne Haug laa, den saakaldte 

 „Aakesrut", falder i en brat og meget høi Mæl ned mod den for- 

 biflydende Kauma-Elv, som i den senere Tid har skaaret sig stærkt 

 ind paa dette Stykke. Høit oppe i denne Mæl, 4—5 Alen under 

 den nuværende Jordflade, var nu, dels ved Udskjæring af Elven, 

 dels ved Sandflugt, Enden af et større Gravkammer af Heller kom- 

 men tilsyne, omtrent 40 Alen fra den i 1863 udgravne Haug. Uden- 

 tvivl har ogsaa dette Kammer oprindelig havt en Haug over sig, 

 som i Tidens Løb er bleven ukjendelig ved Sandflugt, hvorfor Ste- 

 det er stærkt udsat. Kammeret var aabent, ikke fyldt med Jord, 

 og det var stort nok til at kunne undersøges paa den Maade, at 

 en Mand krøb ind i det fra den blottede Ende. Det viste sig at 

 være 11 1 // langt, 3%' bredt og 2 7 /i 2 ' høit, med Længderetning fra 

 Nordvest til Sydøst, eller omtrent lo dret paa Elvens nuværende 

 Løb paa dette Sted. 1 Det var bygget med stor Omhu og Bund- 

 stenene meget nøiagtigt indfældte mellem de aldeles glatte Side- 

 stene. I Graven fandtes følgende Sager, som strax bleve indsendte 

 til Universitetet og indkjøbtes for dettes Oldsagsamling. 2 



1. En Broncekjedel af samme Form som den ovenfor be- 

 skrevne, der blev funden i 1863, men noget mindre, 5 3 / 4 " høi og 

 11" vid øverst; dens største Vidde nedentil er 12". Karrets Væg 

 er 1 Linie tyk i Kanden, men adskilligt tyndere længere nede; det 



1 Adjunkt Bendixen bemærker, at han paa sine arkæologiske Undersøgelsesreiser 

 i Romsdals Amt ellers altid har fundet Gravkamrene i Dalene liggende parallelt 

 med Dalens Retning (stemmende med den i Aarb. f. nord. Oldk. 1869, S. 162, 

 fremsatte Formodning) og ved Kysten parallelt med Strandlinien, ligesom han 

 ogsaa har iagttaget, at Langhaugerne ved Kysten ligge parallelt med denne. 

 Den her forekommende Undtagelse tror Hr. Bendixen at kunne forklare deraf, 

 at Elven paa dette Sted, som der er tydelige Spor til, i ældre Tid har havt et 

 ganske andet Løb: der har her gaaet et Næs ud mod Sydøst, hvorom Elven 

 har slynget sig, men som den efterhaanden har skaaret bort, saa at dens Løb 

 nu er ret. Graven, som oprindelig laa inde paa dette Næs, har da ialfald 

 havt Længderetning fælles med Næset og Elvens Løb paa begge Sider af dette, 

 om det end har ligget lodret paa Dalens Linie. 



2 De tilføiede Tal angive Gjenstandenes Nummer i Samlingen. 



