353 



føre Graven til den tidligere Del af det 6te Aarh., en Tidsansæt- 

 telse, som heller ikke nogen af de øvrige i den fundne Oldsager 

 synes at modsige. 



Særdeles mærkeligt er det, at man her fandt nogle faa Ben 

 af en Ko, liggende i Kjedelen. Det er dermed givet, at kun en 

 liden Del af Dyret kan have været nedlagt i Gravkammeret. Det 

 ligger meget nær at formode, at man heri har et Vidnesbyrd om 

 en oftere ved Begravelser brugt Skik: at lægge et Stykke af det 

 ved Begravelseshøitideligheden ofrede Dyr ned til den Døde, som 

 hans Anpart af Ofret. Man har' som bekjendt temmelig ofte truf- 

 fet Ben af Dyr i norske Grave baade fra ældre og yngre Jernalder, 

 skjønt der kun i de allerfærreste Tilfælde haves nøiagtig Underretning 

 om Benenes Mængde, deres Leie i Gravhaugen og andre Omstæn- 

 digheder, som det var af Vigtighed at kjende for at kunne bedømme 

 disse Funds Betydning for Gravskikken. Imidlertid synes ialfald 

 ofte kun en liden Del af Skelettet at være fundet, og en Forkla- 

 ring, som den antydede, turde da have stor Sandsynlighed for sig. 1 



Af Ben af Mennesker skulde der efter Findernes Paastand ikke 

 have været noget Spor at se i Graven. Jeg har dog ingen Tvivl 

 om, at denne Grav oprindelig har indeholdt brændte Ben, hvad 

 enten nu disse, som undertiden synes, at være skeet, i Tidens Løb 

 ere ganske hensmuldrede, eller Finderne have overseet de smaa 

 Benstumper. 2 



Af de øvrige Oldsager er det dreiede Trækar en Sjeldenhed, 

 forsaavidt det er første Gang, at saavidt betydelige Levninger af 

 et Kar af dette Slags ere indkomne til en norsk Samling. I Vir- 

 keligheden have dog dreiede Trækar vistnok været i almindelig 

 Brug i Norge i den ældre Jernalder, ligesom de danske Mosefund 

 vise, at de have været det i Danmark. Grunden, hvorfor man ikke 

 ser stort til dem i de norske Museer, er simpelthen den, at Kar 



' I enkelte i den seneste Tid nøiagtigt undersøgte norske Grave fra yngre Jern- 

 alder har man fundet Hovedet af en Hest under saadanne Omstændigheder, at 

 aabenbart ikke mere af Dyret kunde være nedlagt fra først af. 



2 Jfr. Aarb. f. nord. Oldk. 1869, S. 165, Anm. 1 og Aarsb. fra Foreningen til 

 norske Fortidsmindesmærkers Bevaring 1870 S. 123 ff. 

 Vidensk.-Selsk. Forn. 1872. 23 



