365 



Som bekjendt, havde Kant fra Phænomenernes Verden, der 

 alene er tilgjængelig for den menneskelige Erkj endelse, og hvis 

 Bestemmelser beroe paa denne Erkjendelses Indretning og Grund- 

 betingelser, skarpt adskilt „clas Ding an sich", hvorom han da 

 ogsaa conseqvent sagde, at Intet kunde erkjendes og Intet udsiges, 

 efterdi ethvert Udsagn naturligviis maatte være hentet fra det 

 subjective Erkjendelses-Forraad og altsaa ikke reent udtrykke Tingen 

 i sig selv. Kun meente han, at en saadan Ding an sich maatte exi- 

 stere, da det vilde være urimeligt at antage „Erscheinungen olme das 

 etwas wåre was erschiene", uden at bemerke, hvad senere er blevet 

 fremhævet, at allerede heri ligger en betænkelig Inconseqvents, 

 eftersom Causalitetens Lov, der blot skal gjælde i Phænome- 

 nernes Verden, her alligevel er udstrakt til das Ding an sich. 

 Denne Inconseqvents faaer dog hos Kant ikke Stort at betyde, da 

 hin Sætning om den i sig værende Tings Existents kun er forbi- 

 gaaende, og Kant forresten ikke befatter sig med das Ding an sich. 

 Men her er det, Schopenhauer falder dybere i Snaren, idet han troer 

 at have fundet en nærmere Bestemmelse af hin dunkle i sig væ- 

 rende Tings Væsen. Dette i sig Værende er nemlig efter Scho- 

 penhauer Villien; Alt er i sig Villie, men for os Forestilling. 

 I Forestillingens eller Phænomenernes Verden høre alle Forstandens 

 Kategorier og Love hjemme, navnlig Grundens eller Causalitetens 

 Princip, der nødvendig betinger ethvert Phænomen som saadant. 

 Intet Phænomen kan derfor finde Sted uden at være tilstrækkeligt be- 

 grundet i den almindelige Aarsagsrække. Den hele Tilværelse, 

 forsaavidt den er tilgjængelig for Erfaring og Bevidsthed, beherskes 

 af en absolut gjennemgribende Nødvendighed. Forsaavidt de men- 

 neskelige Handlinger tilhøre Phænomenernes Verden, kunne de 

 ingensinde danne nogen Undtagelse fra denne Phænomenernes 

 almindelige Lov. En anden Sag er det, at Villien som Tingenes i 

 sig værende Væsen vistnok ikke er underkastet nogen Fornuft- 

 Bestemmelse og saaledes heller ikke den nødvendige Causalitet; 

 men denne Villiens intelligible Frihed tilkommer den netop kun 

 som i sig værende og har med de menneskelige Handlinger, for- 



