107 



Fods Høide, bestaaende af flere fra en fælles tyk Stamme udgaa- 

 ende opadrettede Skud. Generationskapslerne vare tilstede i ganske 

 enorme Mængder og fæstede i en tæt regelmæssig Rad langs ad 

 saagodtsom alle Pinnuler. Ogsaa i det aabne Hav udenfor er- 

 holdtes et Par mindre Exemplarer fra 100 F. D., Spongiebund. 



16. Bipliasia tamarisca (Sertularia), L. 



2 Exemplarer af denne ligeledes for vor Fauna nye Art, der 

 er let kjendelig ved sine usædvanlig store opposite Polypbægere 

 og eiendommeligt formede Generationskapsler, erholdtes ved Chri- 

 stiansund paa 60—80 F. D. De mandlige Generationskapsler 

 afvege fra den af Hincks givne Afbildning derved, at Sidehjømerne 

 vare udtrukne i en lang Spids, omtrent som hos Sertularia cupres- 

 sina. Derimod stemmede de kvindelige Generationskapsler paa 

 det andet Exemplar fuldkommen overens med Hincks's Beskrivelse 

 og Afbildning. 



17. Diphasia elegans, n. sp. 



(Tab. III. fig. 23—26). 



De script. Polyparium simplex, regulanter bipinnatum, ex 

 stolone cylindrico longissimo et flexuoso, irregulariter diviso, non 

 adnato sed per fundum maris libere repente surgens, ' caule tenui, 

 erecto, in parte inferiore sæpius omnino nudo. Pinnulæ in parte 

 modo superiore polyparii obviæ, sat distantes, regulanter alter- 

 nantes, superiora versus sensim breviores, tenuissimæ, subrectæ, 

 ad basin paulo constrictæ et ut caulis inarticulatæ. 



Hydrothecæ in caulis parte superiore et pinnulis obviæ, per 

 paria dispositæ, vulgo exacte oppositæ. ad basin pinnularum tamen 

 sæpe leviter alternantes, valde distantes. vix plus qvam 10 paria 

 cujusqve pinnulæ, elongatæ, tubulosæ, in parte maxima longitudinis 

 liberæ et utrinqve valde divergentes, apertura lævi, obliqva, oper- 

 culo maguo valvuliformi. 



Gonothecæ ignotæ. 



Color albido-flavescens pellucidus. 



Altitudo polyparii bipollicaris. 



