108 



Habitat sat freqvens ad insulam Hvitingso in prof. 150 — 200 

 orgyarum, fundo argillaceo. 



Denne vakre, usædvanlig fint hyggede Form udmærker sig fra 

 alle øvrige bekjendte Arter ved sin Tilheftning, som aker ved en 

 ualmindelig stærkt udviklet eylindrisk. uregelmæssig bugtet og 

 forgrenet hen over Søbunden krybende rodagtig Stolon, der i 

 Størsteparten af sin Længde er fuldkommen fri og kun af og til 

 fæster sig paa enkelte adspredte Punkter til de sparsomt paa Ler- 

 hunden liggende smaa Grus- og Skjælfragmenter, og ofte med 

 længere Mellemrum giver Udspring til flere Polypcolonier, der saa- 

 ledes tage sig ud som smaa fjærformige Rodskud. De parvis 

 ordnede opposite Polypbægere, der som oftest ganske mangle 

 paa den nederste Del af Stammen, ere ved usædvanlig lange Mel- 

 lemrum skilte fra hinanden, hvilket i Forbindelse med selve Axens 

 overordentlige Tyndhed giver den hele Coloni et eiendommeligt 

 tandert Udseende. Generationskapsler vare ikke udviklede paa 

 nogen af de indsamlede Exemplarer, hvorfor jeg intet kan anføre 

 om disse. 



Foruden ved Hvitingso, hvor denne Form paa 150 — 200 F. D. 

 blød Lerbund er meget almindelig, erholdtes et enkelt Exemplar 

 langt ud i Havet V. for Utsire paa 148 F. D. 



18. Sertularia t ener a, n. sp. 



(Tab. IV. tig. 1 - 4). 



Descript. Polyparium minutum. simplex, bipinnatum, < i \ 

 stolone longo libere per fundum maris repente surgens, caule tenu- 

 issimo, erecto, distincte articulato, articulis elongatis. in parte in- 

 feriore nudo et recto in superiore leviter flexuoso et polypifero. 

 Pinnulæ sat distantes, regulanter alternantes, una cujusqve articuli 

 caulis, tenuissimæ et sat elongatæ, distincte articulatæ. 



Hydrothecæ per paria dispositæ, subalternantes, sat distantes, 

 una ad basin pinniilarum axillaris, 2 vel 4 cujusqve articuli pin- 

 nularum, breves, apicem versus attenuatæ, parte dimidia ultima 

 libera et ad latera divergente, apertura distincte bidentata. 



Gonothecæ ignotæ. 



